27 



her forekommer om Varnerne, viser i dct Hele Disses Overeensstemmelse med 

 dc gamle Skandinaver. Mserkeligt cr det dog, at Halvoens Beboere i dct 6te 

 Aarhundrcde endnu ikke skulde have kicndt Hesten. Mueligen kan Anglerncs 

 Besog ved det graeske Keiserhof i de frankiske Gesandters Folge, som Procop 

 udtrykkeligen omtaler, have givet den forste Anledning til Va?ringernes senere 

 OptrjEcicIse i Constantinopel. 



Om et andet af de mindrc fuldstaendigen kiendtc tydske Folk haves i 

 samme Va?rk af Procop ligelcdes en interessant Episode — om Heruhrne. Ved 

 at forta'lle hvorledes en Dee! af dette Folk, eftcr et Nederlag af Longobarderne, 

 sogteBoliger i det romerske Gebeet, og en andeii Deel sogte op mod Nord og 

 nedsatte sig paa Oen Ttrnle, hos Ganlernc, hvorfra de Tilbageblevne senere 

 igien hentede sig en Konge, meddel'cs lillige den omsta?ndeligste Beskrivelse 

 over denne Oe, dens Bcskaflenhed og Beboere, der forekommer hos nogen 

 Oldtidsskribent. Denne Beskrivelse passer sig fuldkomment, hvad ogsaa alio 

 Nyerc have antaget, paa den store skandinaviske Halvoe. Men, som en Folge 

 heraf, har man ogsaa Iadet Hernlerne, i en vis Periode, boe enten i det syd- 

 ostlige Norge, eller, i Medhold af den bekiendte Yttring hos Jornandes om Ue- 

 rulernes Uddrivelse af de Danske, i Skaane og Halland. Forf. forudsaetter som 

 afgjort, at Folk af den egentlige germaniske Stamme aldrig have boet paa den 

 store skandinaviske Halvoe ; at Hypothesen om det sydligc Sverrig som det danske 

 Navns spldste Hiem, hviler paa en usikker Grnnd og at det i Suhms og flere 

 Nyeres Skrifter optagne Factum, at en dansk Konge Rig skal have uddrevet 

 Hcrulerne fra Halland, cr aldeles uhistorisk. flan fremsietter derimod en 

 anden Formodning, nemlig at Hernlerne, paa deres Vandring mod Nord ikke 

 ere komne lsenger end til den jydske Halvoe, hvor de have nedsat sig blandt Gau- 

 torne (Jyderne) og senere have tabt sig blandt de mange forskiellige Stammer \i 

 her kiende i Oldtiden. Procop, som havde en ikkun ubestemt og utydelig 

 Forestilling om de nordiske Landes geographiske Forhold, maa da have forvexlet 

 den jydske Halvoe med den store skandinaviske, efterdi der i begge Lande 

 boede Gother og en tidlig Samfaersel synes at have fundcl Sted mellem begge 

 Lande. Denne Forklaring kan maaskee tillige bestyrkes, deels ved Bena?v- 

 nelsen Brebter (Brittcr o: Jyder), som den longobardiske Historieskriver Paul 

 Warnefrids Son tilkTgger Hernlerne, deels ved den Forbindelse, hvori dette 

 Folk tidligen forekommer med andre Folk i det nordvcstlige Tvdskland eller 



