I 



Da de i Europas nordligste Biergmasser (de skandinaviske og brittiske) 

 forekommende Naaletra3er ogsaa findes i Alperne, saa opstaaer derved til en vis 

 Grad Lighed i denne Henseende mellem disse og hine Bierge, skiondt paa den 

 anden Side endeel af Alpernes Naaletraeer hist savnes. Storre er Alpernes Lig- 

 hed med Carpatherne, Sudeterne ojr Mellemeuropas ovrige Biergmasser. Lige- 

 ledes er der stor Overeensstemmelse med Pyrenaeerne , og det er rimeligt, at 

 den ogsaa gielder for Balkan. 



Nogle af Alpernes Naaletraeer komme igien i Apeninernes hoiere Re- 

 gioner, medens andre forsvinde med Alpernes Sydgraendse, det sidste gielder 

 om Laerken, Zirbeltraeet, Rodgranen, og som det synes ogsaa om den almindelige 

 Fyr; hvad den fbrstnaevnte angaaer forsvinder endog Slaegtformen. I Apeni- 

 nernes subalpinske Baelte fremtraede Former, der deels ere lige, deels analogc 

 med Dvaerg-Fyrren og Dvaerg-Enen; i Skovbaeltet: Hvidgranen, Taxtraeet, den 

 corsicanske Fyr (Pinus Laricio) og nogle Ener (Juniperus communii, Sabina, 

 Oxycedrus). 



I Apeninernes nederste Baelte (det immergronne Baelte) samt Kystslet- 

 terne savnes Alpernes Former med Undtagelse af den almindelige Ene, og nye 

 Former traede istedet, nemlig Kystfyrren, Pinien, den aleppiske Fyr, Enen med 

 store Frugter, det phaeniciske Enebaertraee og Cypressen (Pinus Pinaster, P. 

 Pinea, P. halepensis, Juniperus macrocarpa, J. phaenicea, Cupressus sempervirens). 

 Paa Overgangen mellem det immergronne Baelte og Skovbaeltet staaer den ca- 

 labriske Fyr (Pinus brutia). Disse Arter gienfindes for storste Delen i den 

 pvrenaeiske og graeske Halvoe, i Lilleasien og Nordafrica, og characterisere saa- 

 ledes Middelhavs-Floren. Ogsaa synes der at vaere Overeensstemmelse mellem 

 de Naaletraeer, som findes i Apeninernes hoiere Regioner, og dem, som fore- 

 komme i Graekenlands og Spaniens hoiere Bierge. 



Ved Kort og andre billedlige Fremstillinger sogte Forfatteren at giore 

 disse Forhold mere anskuelige. 



Ved en kritisk Undersogelse af Oldtidens Skrifter, fornemmelig af Pli- 

 nius's Vaerk, troer Forfatteren i de angivne Arter af Fyr at gienkiende de naer- 

 vaerende Arter, med Undtagelse af saadanne, som enten ligne andre saameget, 

 at de kunne antages indbefattede under samme, eller voxe i saa afsides Egne, 

 at de bleve Romerne ubekiendte. Han antager saaledes Pinus for Pinien, Pi- 

 naster for Pinus Laricio og maaskee tillige P. Pinaster, Tibulus for P. halepensis 



