42 



skjondt faa Ruiner nu ere tilbage, udvise dog adskillige Terrasser af Bjerget 

 lydelige Spor af aeldgammel Befaestning, og selv Navnct Kakolethri (af xaxoc 

 oXs^Qog eller xaxij oXs&Qia) synes at tyde hen paa en gammel Tradition om 

 dette Bjergs Beboeres uheldige Skjaebne i den fjerne Oldtid. 



Den Hjelp som Phigaleerne, ligesom andre arkadiske Folkefaerd, havdc 

 ydet de betra?ngte Messenier i disses forste Krige imod Lacedaemonierne, aar- 

 sagede det Haertog imod Phigalia, som Pausanias omtaler (VIII, c» 39. § 2). 

 Laceda?moniernes Erobring af denne arkadiske Stad maa uden Tvivl henregnes 

 til henved Midten af det 7de Aarhundrede for vor Tidsregning og nogle Aar 

 efter Indtagelsen af det Messenske Ira (det hvide Bjerg). Efter at de for- 

 drevne Phigaleer igjen, ved en liden Haer Oresthasiers hoimodige og rorende 

 Opoffrelse, hvis saeregne Omstaendigheder Pausanias fortaeller paa samme Sted, 

 vare komne i Besiddelse af deres Faedres Stad, synes dette arkadiske Bjergfolk 

 ikke senere at have vaeret fortraengt derfra i de folgende, egentKg historiske Aarhun- 

 dreder af de Hellenske Stammers politiske Forhold. At Phigaleer ikke skulde have 

 deeltaget i Toget mod Troja, lader sig vel ikke bestemt slutte af Iliad. II, v. 

 603 — 614, men de naevnes i det mindste ikke udtrykkeligen iblandt de ni 

 arkadiske Folkefaerd som afsendte Stridsmsend paa 60 Skibe, hvilke Agamemnon 

 havde overladt til deres Raadighed. 



Dersom det Skrift af Harmodios fra Lepreon om Phigaleemes Skikke 

 og Vedtaegter, hvilket Athenaeos ofte har anfort i sin vidtloftige og vigtige Com- 

 pilation "Deipnosophistae" (i 4de Bog, i lOde , to Gange i lite, og igjen i 

 14de Bog) endnu var forhaanden, da vilde vor Kundskab om dette Arkadiske 

 Stammefolks Historie ikke vaere saa ufuldstaendig og afbrudt, som den nu er 

 det. At dette Bjergfolk, som hverken var begunstiget ved et saerdeles frugt- 

 bart Land eller ved nogen saeregen Industrie, deelte mange andre arkadiske 

 Stammers Tilboielighed (ligesom de Schweizerske Alpers Beboere i vor Tid) til 

 at udvandre og tjene sig noget som soldhvervede Hjelpetropper , derom have 

 V\ tilstraekkelig Vidnesbyrd i den graeske Historie. Harmodios havde yttret, at 

 Phigaleerne vare "ctnodtujbsXv s&icd-svTsg" (iiolge Athenaeos X, c. 59, pag. 121 

 af Sckweighiiusers Udgave). Hvorvidt de i Perserkrigene bidroge til den fael- 

 leds Fjendes Forjagelse, vide vi ikke noiagtigen, men i Hellenernes tredive- 

 aarige Selvfordaervelsesfeide, saedvanligen kaldet den peloponnesiske Krig, finde 

 vi det ubehagelige Skue, at Arkader, som Leietropper, snart strede under do- 



