36 



Lavhed og luftige Lethed stak snurrigen af imod den gamle Tempelbygnings 

 imponerende Storhed, men som desuagtet ydede os Alle, hver i sin Hytte, de 

 Herrer v. Haller og Stackelberg, Linckh, Foster, Gropius, mig, Pachaens Tjener, 

 og bagved vor Raekke af Hytter vore Betjente i andre deslige, foronsket Lae 

 og ret beqvemt, hver Nat efter Dagens Arbeide vederqvaegende Leie. Det 

 eneste Telt vi havde, blev opslaaet i Midten af vore lette Lovhytter, bestemt til 

 Forsamlings- og Spisested med den velbekjendte graeske Ben<e\nehe" l E(fnctT6Qiov" y 

 hvorfor ogsaa passende Steenblokke didbragtes fra Templet, at danne det 

 "gjaestfri Bord" {vqv %sviav TQccnQav) og Saeder omkring det. Et storre Rum 

 blev afstukket, med Omhu omgjaerdet med Steve og Grene, og beaeret med det 

 haederlige Navn Musaon; didhen fortes, som billigt, alle de Amazoner, Heroer 

 og Centaurer, som snart nedstege til os fra Tempelruinen. I nogen Afstand, 

 under en stor og skyggefuld Eeg, indrettedes Kjokkenet, for hvis Forsynelse 

 Tjenerskabet sorgede med roesvaerdig, skjondt vel ei ganske uegennyttig Omhu. 

 Fornoden Provision af Brod, Kjod og Viin hentedes regelmaessigen, 

 naesten dagligen, paa ^Esler ellerMuler, fra Andrizzena, og vore Folks Omsighed 

 og gode Opforsel bevirkede snart at Hyrdernes Koner og Piger, fra Omegnen 

 der paa Bjerget, selv bragte os fra deres Stani hver Morgen did op a lil Soi- 

 lerne" ("«s wvg awlovg" Tempelruinens saedvanlige Benaevnelse iblandt Folket) 

 ypperlig Gede- og Faare-maRlk, frisk nykjernet Smor (af Gedemaelk), Ost og 

 Aarstidens Frugter. Det omboende Hyrdefolk naermede sig os forst ikkun af 

 Nysgjerrighed og med en vis Sky, men strtimmede snart til, for ogsaa at 

 tilvende sig Noget af den Fordeel som Frankernes underlige Bedrivt der oppe 

 ved Soilerne gav dem Udsigt til. Saaledes oplivedes snart vor lille Appollinske 

 Bjergcolonie. Af Arbeidskarle til Gravningen , af hvilke i Begyndelsen ikkun 

 en Snees omtrent vare forhaanden, indfandt sig snart over et Hundrede, ja 

 120 eller endog, i nogle Uger, 130; og af deres Fruentimmer, som i Begyn- 

 delsen havde vaeret tilbageholdne og frygtsomme, indfandt sig siden ogsaa en 

 stor Maengde, isaer paa Graekernes Fest- eller Helligdage. Paa saadanne Dage, 

 naar Arbeidet hvilede, foranstaltede vi ofte en Dands, til stor Gla?de for vort 

 raske Hyrdefolk, og til ikke mindre Moro for os selv. Til Dandseplads var 

 forst et passende Sted uden for Templet indrettet, men siden, da Gravningen 

 var fremskreden og Templets hele Cella var bleven ryddelig, oplortes Dandsen 

 i selve Templet. Musiken, som saedvanligen ikkun bestod i en skingrende 



