14 



Gruset og Skallerne til Veifyld paa de nacrmesle Veie, Gange i 

 Haver o. s. v., og deraf vil man da let kunne forklare sig, hvor- 

 for man ikke sjelden paa disse Sleder kan ved nogon Sogning 

 fmde Flinlflaekker og maaskce ogsaa andre Steenrcdskaber. Med 

 Hensyn til den horizontale Udbredning af Osiers- og Muslinglagel 

 maa vi angive, at dette forekommer i en betydelig Udstrtekning 

 i Underbakkerne, som ligge niellem Fjorden og det egenlige Hoi- 

 land, ved hvis Fod vi endnu fandt det. 



Efteral vaere komne til en klar Overbevisning om Forholdenes 

 sande Natur paa disse Punkter, og dercfter at have kastet Blikket 

 lilbage paa de lignende Funkier, der dels ere iagttagne i Issefjordens 

 Omgivelser, dels ere bekjendle fra Jylland, og som i foregaaende Be- 

 relninger ere ansete for overensslemmende med dem, kunde vi ikke 

 tilbageholde den Overbevisning, at alle disse Dynger af Osters- og 

 MusUngskaller — saa uhyre de end synes — , der alle have hen- 

 ledet Opmaerksomheden paa sig ved de Sten- og Benredskaber, 

 som ere fundne i dem, ligeledes skyldte menneskelig Virksotnhed 

 deres Tilblivelse, og vilde kun afvige fra hinanden i den storre 

 eller mindre Omleiring, som de oprindelig ved Menneskehaand 

 samlede Masser af Skaller o.s. v. senere kunde have lidt ved Vand. 

 Delte kan vasre kommen i Beroring med dem , enten derved at 

 Bolgerne fra Stranden til enkelte Tider have kunnet naae op til 

 dem, eller derved, at Bajkke og Indvande ere komne til at over- 

 skylle dem. Om et Par af de Punkter i Jylland, hvorpaa slige 

 Osterslag findes, er Comiteen dog saa heldig at kunne meddele 

 meget laererige Oplysninger, der baade godtgjore Rigligheden af 

 de her yttrede Anskuelser og endmere vise den Viglighed, disse 

 Dannelser have for vore Kundskaber om Landets seldre Forhold. 



Et af Comiteens Medlemmer, Inspecteur Worsaae, har nemlig 

 paa en antiqvarisk Embedsreise i Jylland i afvigte Sommer havt 

 Leilighed til na^rmere at undersoge en meget betydelig Oslers- 

 bunke *) imellem Randers og Grenaae ved Meilgaard, fra hvilken 



*} Saaledes kunne vi maaske for Eftertiden snarere kalde disse Opdyngninjjer, 

 for at ikke Misforslaaslse skal opstaae ved Bensevnelsen : Ostersbanke, der 

 tiUige, gom kekjendt, har en ganske anden Betydning. 



