^ 15 



Bunke Ejeren, Hr. Proprietjer Olserij tidligere havde indsendt til 

 Oldsagrnuseel ea imellem Osterserne funden Beiikam, hvorved 

 Oldgrandskeraes og Naturforskernes Opmaerksomhed var bleven 

 henvendl paa delle Sted. Bank^n, der indeholder Ostersskallerne, 

 er af anseeligt Omfang, men den hvaelver sig kun ganske svagt 

 og falder jevnl af til alle Sider. Den ligger Nord for Meilgaard, 

 omtrent midt imellem Gaarden og Stranden, henved en Fjerding- 

 vei fra den nuvajrende Strandbred, midt inde i en Skov, „Aigl" 

 eller „Aglskov" kaldel, og er bevoxet dels med Graes, dels med 

 Trteer. Da der fra Banken bortfores store Masser af Skaller til 

 Veifyld paa de niBrmeste Veie, bar Worsaae i den Ende af 

 Banken, hvor man bar bortgravet denne Veifyld, havt gunstig Lei- 

 lighed til at undersoge Bankens indre Bygning, og denne Leilighed 

 blev foroget ved nye af ham selv anslillede Gravninger, som un- 

 derstottedes af den Interesse og velvillige Imodekommen, Hr. Olsen 

 viste Sagen. 'mm mjim^- 



Allernederst fandtes Banken at beslaae af Strandsand, hvilket 

 ogsaa er Underlaget for hele den omliggende Skov ned til Stran- 

 den; derover laa en sortagtig Muld af 1 Qvarters Tykkelse og 

 derover igjen den egenlige Ostersdynge eller Osterslaget, som 

 i Midten af Banken ikke var mindre end 4^ Alen tykt, men som 

 derfra skraa^lede jevnt ned til alle Sider. Ovenpaa de taet sam- 

 menpakkede Ostersskaller havde der i Tidernes Lob dannet sig et 

 tyndt Muld- eller Jordlag, i hvilket Traeerne stode. I den uhyre 

 Masse Ostersskaller, som i saadan Grad hvidliggjorde den aabnede 

 Ende af Banken, at denne i Frastand saae ud som en Kridt- eller 

 Kalkbanke, fandtes der ogsaa spredte imellem Osterserne en hel Del 

 Skaller af Hjertemuslinger, Cardium edule L., Blaamuslinger, My- 

 tilus edulis L. og Strandsnegle, Litorina litorea L., men disse 

 vare uden al Sammenligning faerre i Antal end Osterserne. Hver- 

 ken Muslingerne eller Osterserne havde deres Skaller sammenhaen- 

 gende, men bestode kun af enlige eller lose Skaller, hvorved man 

 altsaa ligesom paa de foran beskrevne Punkter kan overbevise sig 

 om, al de ikke ere henkastede der som levende Dyr; at de 

 heller ikke som dode Skaller kunne vaere synderlig omkastede af 

 Vandet, derom vidner noksom Skallernes uslidte Tilstand. Det er 



