27 



efler Jagt, men forst ved Indblandiiigerne i Ostersdyngerne staacr 

 del mere bestemt for os, hvilke Dyr de egentlig jagedo. Man sy- 

 ncs allerede at kunne see, at det var Landets store Vildt, de for- 

 nemmelig forfulgle: Vildsvinet, Kronhjorten, Raadyret, ja selv Kjeem- 

 peoxen , og man finder, at de virkclig have bema?gliget sig Dyr, 

 som man for ikke skulde have troet dem island til at faelde med 

 deres mindre fiildkomne Redskaber. 



Vort Indblik i Urindvaanernes Liv ved Hj?elp af disse Dyn- 

 gers Indhold indskra3nker sig imidlertid ikke til en Angivelse af 

 Fodemidlerne og disses Tilveiebringelse. Ogsaa om Fodemidler- 

 nes Tilberedning gives der os flere Vink ved Karrene, Kullene, de 

 glodede Slen o. s. v. Sidslnaevnte kunne maaskee have v«ret an- 

 vendte til Undersloltelse for Kogekarrene, altsaa som et Slags 

 smaae Arnesteder, men det er heller ikke usandsynligt, at de, efter 

 flere vilde Nationers Skik, kunne have vaeret benyltede til Kjodets 

 Slegning, idet de glodende ere blevne lagle omkring og i de fsel- 

 dede Dyr. Macrkeligstfor Ojeblikket bliver os imidlertid den umis- 

 kjendelige s^regne Behandling, Knoklerne have lidt for at afgive 

 Marven og Fedlet, hvorved vort Lands Urindvaanere tilstraekkelig 

 klart fremtrjede for os som Marvspisere og Marvyndere. Dette 

 Track til deres Karakteristik har ikke blot Vaerd som ethvert an- 

 del, der bidrager til at fuldstaendiggjore Billedet af hine tidligere 

 Tiders Folkefaerd, men er , ogsaa laererigt for Sammenligningens 

 Skyld. Det er nemlig bekjendt, at Lapperne 1 det hole Norden 

 og de naermestbeslaegtede smaae mongolske Folkeslag, Ostiakerne, 

 Samojederne o. s. v. i hoie Grad ynde Marvspisning, ja i de Skil- 

 dringer, som haves heraf, finder man endog, at disse Folk ved 

 deres Maallider klove Dyrebenene paa selv samme Maade, som 

 vort Faedrelands seldsle Indbyggere, ifolge Kjokkenmoddingernes be- 

 stemte Udsagn, maae have gjort del*). '^ "^^^^ l^mm^mi^ 



Ihvorvel nu nelop denne. Tilboielighed for Marvspisning hos 



') Om det af andie Forskere antagne Stammeslaegtskab mellem Urindvaanerne 

 og Lapperne see Professor Nilssons Isercrige Vjerk: „Skandinaviens Urin- 

 vanare", og Retmis: „0m NordboernesCranier" iForhandlingar vid de skan- 

 dinaviske Naturforskarnes tredje Mote", S. 127—197. 



