47 



der maasKee kan synes iiklar og iilogisk; efterdi Indtrykkel dog 

 vel her inaa laenkes soni Virkning af Billedel; og hvis vi allsaa 

 iiiodtage Indlryk af Naliirskioiiheder, maa disse ogsaa vaere til i 

 beskuellge Skikkelser eller Billeder. Det har ingenlunde vaeret 

 rnin Mcning at benegte dette. Dersom det Skionne gives i Na- 

 turen, niaa det vise sig i Skikkelser; men derved er endnu intet 

 besteml om, af hvad Art disse ere; eller hvilken Vaesenhed der 

 tilhorer og ligger til Grund for Skikkelsen. Der gives f. Ex. i 

 Naluren en stor Rigdom af Farveskionhed; men det er hoist van- 

 skeligt, eller umueligt, at fremkalde eller danne sig en Forestilling 

 om en Farvcs Skikkelse — endnu mindre om Lysets Skikkelse; 

 hvorimod Enhver veed at tainke sig Formens Indtryk og Lysets 

 Virkning; og beggc kunne vi vel med Rette tillaegge Skionheds 

 Egenskab, naar Indtrykket har den harmonisk-tilfredsstillende Be- 

 skafTenhed, Som tilhorer enhver Virkning af det Skionne paa den 

 menneskelige Aand — og hvorved tillige forudsaettes , at denne 

 Virkning er uafhaBngig af ethvert andet Hensyn, af nogensomhelst 

 anden Bestemmelse, end llarmoniens Tilva^relse, dens Aabenbaring 

 i Sandseverdenenen, dens Modtagelse eller Beskuelse af den hos 

 Mennesket udviklede Skionhedssands. Denne Udvikling er paa sit 

 Sted ligesaa nodvendig, som enhver anden Opfostring, Pleie og 

 Dannelse af aandelige Kraefter og Evner, der tilhore den menne- 

 skelige Siael; den er nodvendig, ikke blot for at frembringe, men 

 for at nyde det Skionne, baade ved den sandselige og aandelige 

 Skuen. 



I Anledning af et dansk Laeredigl*), hvis Forfatter vil, at 

 Landskabs-Naturen maa „bclragles med en Konstners Oie", for at 

 „forlrylles til et Skionheds-Ideal", naar Phantasien „ved sin Trylle- 

 stav forjager det Forsiyrrende^ , har jeg engang for mange Aar 

 siden meent; at det var det samme som at sige: LcBr forst at 

 see, for du paastaaer der er intet at see!"— Men dette er den 

 almindelige Erindring, vi maae give alle dem, som, hvor Talen er 

 om Skionhed, appellere til den individuelle Smag, hvilket i Skion- 



•) „IVaturen og Konsten." Anonym Nytaarsgave af H. Herti. (1832.) S. 129. 

 (Jvl; Maanedsskrift f. hiteiatnr. X. Bd. S. 857). iUi^-iai^i. ; l 'JV.ii 



