48 



hedens og Konslens Region er det samme, som at ville appellere 

 fra Hoiesteret til et Herredsting. Det kunde synes overraskende, 

 hvorfor man, naar det gielder Videnskab, Indsigt, Laerdom, eller 

 Fa?rdighed, meget ofte horer Tilstaaelsen; „Dette gaaer over mit 

 Begreb; det er noget, jeg ikke har la^rl, som jeg ikke forstaaer, 

 hvori jeg mangier Ovelse eller Fajrdighed"; o. s. v. Men ulige sield- 

 nere Iraeffer man den, som vil lilstaae, at ban kan tage fell i sin Dom 

 over det Skionne, eller som ikke troer, at ban maa bave Ret naar ban 

 ikke kan see Skionbcden, bvor den virkelig er. Her er ikke Sled til 

 at forklare Grundene bertil (tbi der gives flere;) men jeg maa 

 i det mindste naevne det som en nalurlig Folge af den saa ofte 

 svage og ufuldkomnc Dannelse i denne Reining: at Skionbedssandsen, 

 om ikke savnes, dog er inlet mindre end almindelig, eller overall 

 reen og foraedlet i Lande, bvor man er steerkest i at giore Konst 

 og Konstvaerker til Gienstand for abslracle Tbeorier; og at deri- 

 mod f. Ex. i Ilalien, bvor den tydske speculative ^slbetik endnu 

 neppe er naaet ben, Konslsands, tilligemed Kiaerligbed- til det 

 Skionne i Konslens Vaerker, ligesom er Folket medfodt. 



Dersom man imidlertid vilde antage, at den aestbeliske Evne 

 til at see og fmde Skionbed i Naluren var mere almindelig , let- 

 tere at opnaae og letlere at danne , end Sands og Smag for det 

 Konslskionne: da tor det vajre tvivlsomt, om Erfaring bekraefler 

 en saadan Mening. Jeg troer, at for de Allerflesle, der tale om 

 Naturens Skionbed og om Nydelsen af samme, gaaer denne ikke 

 videre, end til den ydre Synsvirkning, som, i Forbindelse med 

 andre beldige eller velgiorende pbysiske Naturvirkningor, frem- 

 kalder en vis bebagelig Siaelsstemning, i hvilken man da slundom 

 ogsaa vil fmde Yirkningen af JValurskionhed. Jeg sagde en „beba- 

 gelig" Siaelsstemning, fordi det er en saadan, bvorlil de Fiesta 

 indskrsenke biin Virkning; langt faerre ere de, som baeve sig over 

 denne til den Siaelen oploflende eller begeislrende Slemning, som 

 Beskuelsen og den indre Belraglning af det Store og Sublime i 

 den synlige Nalurverden kan fremkalde i den menneskelige Aand. 

 Men denne sublime Slorbed i den bele Verdensaabenbaring, som 

 vi dog maa drage med ind i Erfaringens Krcds og fra den over- 

 bore i Videnskaben — denne egenllige Aabenbaring af „Skabnin- 



