58 



en Mangfoldighed af smaa Fugle, uden Hensyn lil deres Fiedrcs 

 Farver. Jeg anlager derfor vel, at man kunde danne sig et Slags 

 Natur-^sthetik, soni jeg vilde kalde y^Naiurens Skionhedslcere^; 

 men den vilde udenlvivl aldrig blive meer, end empirisk og frag- 

 menlarisk. Vi kunne bringe visse Nalurformer i et seslhelisk For- 

 hold; vi kunne med en udviklet og dannet Receplivilet opdage 

 og tilegne os de skionne' Elementer og Phaenomener i Naturens 

 Aabenbarelser, som aldrig tabe deres Virkning eller deres Slaegt- 

 skab med Skionhedsideen i dens aandelige Vaesen. Men det synes 

 ligesaa vel at ligge i iNaturlaerens og Nalurphilosophiens viden- 

 skabelige Begreb, at Skionhedsideen, og dens Anvendelse paa 

 Naturgienstande, er fremmed for denne Videnskab: som det synes 

 uforeenligt med Skionhedslaeren, at ville oprindeligen eller allene 

 grunde den aeslheliske Theorie paa.Nalurbetraglning, eller paa en 

 Eflerligning af Naturgienstande og Naturformer — uden at ville, i 

 Formdannelsen efter Naturens Grundtyper, og i at straebe efter at 

 tilegne sig deres Sandhed, ogsaa tildele Konslens ideale Principer 

 og Virken den Plads, som tilhorer dem. 



Her synes det, som man isaer mangengang feiler ved at for- 

 vexle Sandhed i Naturens Aabenbarelse, med Skionheden i de fra 

 Menneskets frie Skaberkraft udgaaende Konstvaerker. At disse slaae 

 i en aesthetisk Relation til Naturen, have vi erkiendt. Dersom 

 den ideale Skionhed er uafha?ngig af Naturens physiske og me- 

 chaniske Love — saa er den derimod ikke uafhaengig af Natur- 

 sandheden, Det er ligesaa nodvendigt for Billedhuggeren, at 

 kiende det menndskelige Legemes naturlige Bygning, eller Ana- 

 lomie, dersom han vil bringe Sandhed ind i sine plastiske For- 

 mer; som det er for Landskabsmaleren , at sludere Lysets Virk- 

 ning, Farvernes Overgang, Naturformerne i Bierge, Dale, Skove, 

 Indsoer, Havet, Atmosphaeren o. s. v., naar han vil give sine Land- 

 skaber i Maleriet den Natursandhed, uden hvilken han forgieves 

 taenker paa at give dem pittoresk Skionhed. Der er et uoploseligt 

 aandeligt Slajglskab imellem de hoieste Ideer, som gior det umueligt 

 at lade dem traede i en Slrid med hinanden, hvorved den ene 

 Idee skulde tilintelgiore den andens Vaesen. En unaturlig Skionhed 

 kunne vi ligesaa lidt taenke os, som vi uden indvortes Modsigelse 



