lis 



paastaaer saaledes: del assyriske Alphabet er ikke deels ideo- 

 graphisk, deels phonetisk; del er tva^rlimod reent phonelisk og 

 indeholder aldcles ingen ideographiske Tegn; han benegtcr der- 

 for ogsaa aldeles de ulvivlsornme Spor til egyptisk Oprindelse, 

 som R. vil have fundel; „hvis man ikke overhovedet vi! fore alle 

 seniiliske Alphabelers Oprindelse lilbage lil Egyplen." (Fort. p. VI.) 

 Ligeledes benegter denne tydske Forfatler, at den phonetiske^ eller 

 lydbetegnende Deel afAlphabetcl deels skulde varc Slavelseskrifl, 

 (syllabisk) deels Bogslavskrift Oileral); og antager dot modsalte: 

 at Assyrernes Alphabet kun beslaaer af enkelte Consonanler og 

 Vocaler, og aldeles ingen Stavelselegn indeholder. Heller ikke vil 

 Stern vide af, at det samme Tegn kan have to reent forskiellige 

 Betydninger (»zwei ganz verschiedene alphabetische Werlhe.*') „I 

 alle Indskrifler, som jeg kan laese", forsikkrer hun, „forekommer 

 ikke et eneste saadant Exempel; og jeg tager ikke i Betaenkning 

 at paastaae: at aldrig har eet og samme Skrifttegn forskiellig Gyl- 

 dighed; men beholder uforandret sin bestemte Betydning." En- 

 delig modsiger han endnu ligesaa bestemt en vigtig og „dybt ind- 

 gribende" SaDlning hos Rawlinson, yedkommende Spro gets Structur; 

 nemlig, at der ngeslen ingen trefoldige („triliteralen") Rodder 

 gives i det babylonisk-assyriske Sprog; og at samme derfor endnu 

 er ^i en mere primiliv Tilstand, end alle ovrige bekiendle semi- 

 liske Dialecter." Stern paastaaer, at dette Sprog, i de achajme- 

 niske Inscriptioner, i enhver Henseende staaer de bekiendte og 

 uddannede semitiske Dialecter aldeles na?r; og i de af ham be- 

 handlede faa Indskrifler, hvori forekommer 80 til 90 Rodder, 

 finder han 12 afgiort triliterale. — Men delte er folgelig knap 

 \ af helc Antallet; og saaledes see vi dog ikke, at Sterns abso- 

 lute og staerke Benegtelse i dette Tilfa^lde har en meget fast Fod 

 at slaae paa. — Andre maa skille i denne Treette; men ligesom 

 det ikke kan andet end vaekke betydelig Forundring, at Stern ikke 

 engang har oppebiet Trykningen af Rawlinsons oplaeste Afhand- 

 linger, men bedomt og modsagt en Deel af dercs Indhold blot 

 efter en Anmeldelse i et iilerairtBlad; og at han derfor heller ikke 

 med et Ord berorer Rawlinsons Leesning og Oversaetlelse af den 

 lange Obelisk -Inscription, m. m.: saaledes er det naesten ligesaa 



