123 



deelte Hoved-Indhold af den vigtige historiske Indskrifl paa Obe- 

 lisken fra Nimrud. Rawlinson har ikke bekiendtgiort eller oversat 

 Inscriptionen fuldstaendig og ordret. Han har vedgaael og op- 

 regnet en Msengde Tilfaelde, hvori ban selv er uvis om Lgesningen 

 af Navne , og andre Ord , med Hensyn til deres Lyd, deres Form 

 eller deres gramrnatiske Endelser, og derved rnotiverede Betydning. 

 Maa derved ikke overhovedet opslaae en almindelig Usikkerhed og 

 begrundet Tvivl om de af ham opstillede historiske Data og chro- 

 nologiske Beregninger? — Dette er dog ingenlunde nodvendigt. 

 Det er nelop fordi R. ikke tillroer sig at kunne laese Indskriften 

 paa Obelisken Ord for Ord, at ban ikke jsaaledes meddeler den i 

 sin Oversa^ttelse. Han har derimod ingen Vanskelighed fundet ved 

 at forstaae det meste af Indskriftens vaesentlige Indbold; og af 

 dette har ban meddeelt hvad hauj efter sin Omrhemisning , an- 

 tog at hate Icest og forstaaet med Vished; hvor denne, i Navne 

 eller andre Ord, endnu ikke var fuldkommen, der bar ban ikke 

 undladt at bemgerke sine egne Tvivl. 



Det kunde vel ikke vaere ganske uventet, om Bottas og Layards 

 Opdagelser, tilligemed Resultaterne for Assyriens Fortidsbistorie, 

 som de selv og andre begrundede paa de fundne Monumenter 

 (tildeels inden endnu noget Forsog var giort paa at laese eller 

 fortolke Indskrifterne) vilde vsekke en eller anden kritisk Tvivl 

 eller Uvisbed; saameget mere, som Opdagerne, ja Rawlinson selv, 

 ikke have dulgt de overordentlige Vanskeligbeder, der mode ved 

 Lgesningen og Udtolkningen af den saakaldte 3die Art af den 

 acha?meniske Kileskrift, eller den assyrisk-hdbyloniske Steenskrift. 

 Endskiondt man ogsaa i England vel bar yttret nogen Tvivl om 

 enkelte Funkier i de Resultater med Hensyn til Assyrernes Hi- 

 storic og Cultur, bvilke Layard bar antaget som afgiorte, er der 

 dog ikke fremslaaet nogen Indsigelse imod den Forudsaitning, 

 bvorfra baade Botta og Layard fra Begyndelsen ere udgaaede: 

 at de ved Khorsabad, Nimrud og Koyunsbik udgravede Ruiner 

 allene ere assyriske, og meer eller mindre maa benregnes at have 



