124 



udgiort del allerede i Verdens aeldsle historiske Erindringer ly- 

 sende, men som et Meteor igien forsvindende Ninive. — Man har 

 derimod i Fior seel et Slags krilisk Sa^rsyn vise sig i Frankrige. 

 En der ikke ubekiendt Chemikcr og Archaeolog, Dr. Ferd. Hoefer, 

 Oversa?tter af Diodorus Siculus, og Forfatter af en Hislorie af 

 Chemien, har i 1850, efterat Botlas og Layards Vaerker vare ud- 

 komne, men uden at tage Hensyn til Rawlinsons ovenfor ofle 

 anforte Afhandlinger, begyndt en Raekke af kriliske, til Academic 

 des Inscriptions indgivne Afhandlinger, hvori han opkaster Tvivl 

 imod Identileten af de opgravne Ruiner og det gamle assyriske 

 Ninive, hvis fuldstaendige Odelajggclse, i Folge mange overeens- 

 stemmende Ytlringer i hellige og profane Boger fra Oldtiden, han 

 antager for utvivlsom. Uagtet man uden Tvivl snart maa blive 

 overbeviist om, at Dr. Hoefer meget har forhastet sig i at ville 

 omstode Slutninger af den franske og den engelske Opdager, som 

 i det Va'sentlige vare grundede paa de fundne Monumenter, lige- 

 som paa Stedernes geographiske Beliggenhed og paa de til samme 

 fra umindelige Tider knyttede Traditioner, inden han endnu har 

 kiendl Rawlinsons allerede betydeligt fremskredne Forskninger og 

 Bestreebelser for at laese og fortolke de assyriske Kileskrifter: 

 kunne vi dog el andet end meddele en Oversigt af Dr. Hoefers 

 to hidtil udgivne Memoirer (20. Februar og 24. Mai 1850), som 

 vel maatle overraske ved den Kiaekhed, hvormed denne Forfatter 

 vil omstode den hele Grundvold for de assyriske Opdagelser. 



Hans Hoved-lndvendinger ere geographiske, eller hentede fra 

 Ruinernes Beliggenhed paa den vensire Bred af Floden Tigris, 

 saaledes uden for Graendsen af det egentlige Mesopotamien, Landet 

 imellem de to Floder, hvor Ninive, efler bans Mening, nodvendigen 

 maa antages at have ligget. Ctesias har, paa fire eller fern forskiel- 

 lige Steder, udtrykkeligt naevnet Euphrat som den Flod, ved hvilken 

 Ninive var anlagt, og hvis Oversvommelse var en Hovedgrund til 

 Stadens Erobring af Mederne og til Sardanapals Undergang. Dr. 

 Hoefer giemmer vel heller ikke Stedet hos Herodotj (I. 193) hvor 

 denne omtaler Tigris, „ved hvilken Flod Ninus' Stad (JStmg noXic) 

 var bygget"; men han mener, at delte inlet afgior, da Herodot ikke 

 lilfoier, paa hvilken af Flodens Bredder, den ostlige eller vest- 



