129 



den, hvorpaa Hoefer vil bevise den gammelpersiske Oprindelse og^ 

 Stiil i de af Botta tilveiebragle assyriske Konslvaerker fra Palladset 

 i Khorsabad, er saa svag i sine Argumenter, at selv den korte 

 og ufuldstaendige Giendrivelse, man i del anforte franske archaeo- 

 logiske Tidsskrift (Arlikelen „Antiquitcs assyriennes", af A. de 

 Longperier. Oct. 1850) bar anvendt iinod Hoefer, kan vaere lil- 

 stra}kkelig til at vise, hvor overilet denne bar vaeret i sine Slut- 

 ninger. Jeg vil ikke tale om, at Hoefer ikke bar kunrvet kiende 

 den hele Udvikling af Assyrernes Architektur og Konsl, som Fer- 

 gusson bar givet, og bvorved vi saettes i Stand til for en stor 

 Deel at forklare Alt bvad der forekommer Hoefer utroligl og 

 usandsynligt i Beskaffenheden og Bevaringen af de udgravede 

 Palladsruiner og assyriske Konst-Monumenter fra meget forskiel- 

 lige Tidsaldere. Den sidstes Indvendinger, bentede fra Ruinernes 

 BcskafFenbed, og fra den Forudssetning, at Ninives Palladser, der- 

 som Staden ikke skulde vaere sloifet og tilinletgiort, maatle i 

 mange Aarbundreder bave viist sig over Jorden, og dens Navn 

 og Beliggenbed saaledes ikke kunde bave undgaaet en saa noiagtig 

 Forfalter som Xenopbon: bortsvinde for slorste Deel, naar vi med 

 Fergusson undersoge deres ganske saeregne arcbitektoniske Be- 

 tingelser. Vi finde det da meget naturligt, at Palladser og 

 Tempter, af saa ringe Hoide som de assyriske, uden Steenpiller, 

 uden Hva^lvinger eller andre Conslructioner af bugne Steen , med 

 -Tagvaerk, Lofter og Soiler af Trae — i en Ildebrand bastigt maatle 

 styrte sammen, bedaekkes af Gruus, og dolge sig under Jord- 

 boiene, bvor man i et Par Aartusinder, eller mere, lod dem va?re 

 urorle; eller i alt Fald kun opforte nye Boliger ovenpaa de be- 

 gravede Ruiner. 



Hvad Ruinernes Beliggenbed og Identitet med det gamle Ni- 

 nive angaaer, da bor ber endnu bemajrkes, at den i nyere Tider, 

 siden Tavernier^ (1643) almindelige Mening, at Ruinerne af det 

 gamle Ninive maatte soges i de store Jordboie og Voldsleder ved 

 Bredderne af Tigris, lige overfor Mosul, eller ikke langt oven- 

 ior denne Stad: uden Tvivl bar vaeret traditionel igiennem bele 

 Middelalderen. Saaledes beskriver den navnkundige Rabbi Ben^ 

 iamin fra Tudela (f. omlr. 1170) i bans Reisevaerk over Orienten, 



