157 



heldige Forsog i denne Retning. Under 21 Juli 1820 sendle han 

 et lille paa Latin skrevet Arbeide omkring til de beromleste INa- 

 turforskere og naturvidenskabelige Selskaber i Europa, og fra disse 

 „Experimenta circa effectum Conflictus electrici in acum magneti- 

 cum^^ dateres Electromagnetismens Historie. Orsled fandt, at Mag- 

 netnaalens Pol blev afviist imod Vest, naar han slutlede sin galva- 

 niske Kjede med en Leder, der laae horizontalt over, og parallel 

 med Magnetnaalen, naar den er i sin nalurlige Stilling, saaledes at 

 den mod Vest afviste Magnet-Pol ligger nsermest ved den Deel af 

 Lederen, der svarer til Kjedens negativ-electriske Pol. 



Naar Lederen ligger under Naalen, finder den samme Virkning 

 Sted, blot med den Forskjel, at Magnelnaalens Pol afvises imod 

 Ost. Han udtrykker det korteligen saaledes, at den af Magnet- 

 naalens Poler, over hvilken den negalit)e Electricitet indtraeder, afvises 

 imod Vest; den, under hvilken den indtraeder, afvises imod Ost. 



Dersom Lederen ligger i samme horizontale Plan som Mag- 

 netnaalen, da bliver den Pol, ved hvilken den negative Electricitet 

 indtraeder, nedtrykt, naar Lederen ligger paa Magnelnaalens vestlige 

 Side, og loftet naar den ligger paa dens ostlige Side. Han fandt, 

 at Lederens Natur ikke har nogen Indflydelse paa Resultatet, naar 

 den ikkun er en god Leder, og at selv en Afbrydelse af Lederen 

 ved en kort Straekning Vand ikke aldeles forhindrer Virkningen. 

 Han iagttog endvidere, at Virkningen af Lederen paa Magnetnaalen 

 neppe aftog, naar Melaller, Trae, Vand, Harpix, braendt Leer, Glas, 

 Gummi-Lak, Steen bragtes imellem dem, at derimod en Naal af 

 Messing, Glas, Gummi-Lak, benyttet i Stedel for Magnetnaalen, ikke 

 led nogen Forandring. Han slutter med den Bemaerkning, at denne 

 Indvirkning kan taenkes frembragt ved en omkring Lederne hvirv- 

 lende Bevaegelse. I delte Udtryk ligger Grundtanken til den 

 Fremstilling af Electromagnetisme, som man i Almindelighed beteg- 

 ner som den Orstedske Theorie; men som han selv mere betrag- 

 tede som et Udtryk, hvori han sammenfattede Grundphaenomenerne, 

 end en egentlig Theorie. Hans i denne Anledning opstaaede Strid 

 med Ampere forekommer mig derfor ogsaa mere at vaere en Bestrae- 

 belse efter at belyse de svage Puncter i hiin Theorie, end et For- 

 svar for bans egen. 



