164 



folt den Velvillie, Orsled visle unge Msend, for hvilke han intercs- 

 serede sig, og bar scnere ogsaa bemaerket den samme udviisl imod 

 Andre* 



Orsled kunde ikke undgaac den almindelige Skjebne, at bans 

 Beslraebelserpaa en Tid bleve miskjendte, og bans Fortjenester 

 ikke tilslraekkeligcn paaagtede; ban bar det med Fatning og uden 

 at na3re nogen bitter Folelse, og da ban i de sidste Aar af sit 

 Liv igjen vandt ahnindelig Anerkjendelse, tog ban ogsaa dette med 

 den pbilosopbiske Robghed, som ban bavde bevaret i saa mange 

 af Livets Omskiftninger. 



Idag for et Aar siden, den 7de November 1850 bavde et 

 stort Antal af H. C. Orsteds Venner, Disciple og Tilborere samlet 

 sig paa Fasangaarden i Frederiksbergs Slotsbave, for at boilidelig- 

 bolde bans 50-aarige Embedsjubilaeum paa det Sted, der, som man 

 baabede, endnu i lang Tid bver Sommer inden sine Yxgge vilde 

 byde bam et roligt og venligt Opbold, 



Ha^dret af sin Konge, anerkjendt af Regjeringen, elsket og 

 agtet af Alle, der bavde staaet i nsermere Beroring med bam, 

 betragtede Orsted denne Dag som en af de lykkeligste 1 sit Liv, 

 og mange Planer for lilteraire Arbeider knyltede sig til Udsigten 

 til et roligt, beskueligt Liv i bans nye Sommerbolig. Men det 

 var anderledes beslultet; ikkun faa Maaneder efter, den Ode 

 Marts 1851 bensov ban roligen, efter nogle Dages lilsyneladende 

 let Sygdom. Menneskebeden labtc 1 bam en Mand, der vaesent- 

 ligen bavde fremmet dens Udvikling ; bans Fa)dreland en af 

 dels varmeste og virksomste Patrioter; Vidcnskabernes Selskab et 

 Medlem og en Embedsmand, der i mange Aar bavde staaet i dels 

 forste Raekke, Universitetel en Leerd og Laerer, bvis store Krajfter 

 stedse bavde virket i Sandbedens og Opiysningens Interesse; bans 

 Venner en Irofast og oprigtig Yen; bans Familie en kjaerlig ^gte- 

 mand, Fader og Broder. 



