185 



storre Kalkgruber ere aabnede, men jeg maatte indskraenke mig 

 til at besoge den Syd derfor i en Vig af den store Vildmose 

 liggende Gudumlundsholm, paa hvilken min Oprna&rksomhed sserlig 

 var bleven henledet ved en Berelning i Pontoppidans Danske At- 

 las. I delte Vaerks 5te Bind S. 69 hedder det nemlig: „i Skoven 

 bar vaeret mange Hole, hvoraf Capt. Buchwald lod nogle bortfore 

 til at fylde et Kja)r op med, i en af disse fandtes en stor Ma?ngde 

 Oslersskaller"^ og deraf maatte jeg formode, at Urfolkene sand- 

 synligen her havde havt Stadc, og maaskee havde efterladt sig 

 flere Spor. De eflerhaanden modtagne Oplysninger, jeg erholdt 

 paa Foresporgsler desangaaende , gave mig snart Vished om, 

 at der paa den ene Ende af Ilolmen endnn laae en stor Ma?ngde 

 Oslersskaller , som man formodede maatte antyde , at Fjorden 

 eller Kattegattet lidligere havde gaaet hertil, skjondt de nu ligge 

 indtil IV2 Miil fjernede herfra. — Ved mit Besog paa Stedet 

 fandt jeg at de tiisigtede Skaller laae paa Holmens sydvestligste 

 Pynt taet op imod et Hus, som tilligemed et Par andre nserliggende 

 benaivnes; „Rottehusene^^^, og at Skaldyngen vel var betydelig, 

 men dog oiensynlig kun var en Levning eller et tilbagestaaende 

 Hjorne af en langt storre Opdyngning, der tidligere maatte anta- 

 gcs at vsere borlfort, og som med en ikke ringe Grad af Sandsyn- 

 ligbed kiinde antages at vaere den i Danske Atlas omtalte; thi om 

 den end ikke la^ngere laae i en Skov, saa bare dog de nserniest 

 dertil stodende Marker endnu Navnet af „Skoven", og antydede 

 derved noksom at den tidligere havde ligget i en Skov. Men 

 langtfra at have vaeret af Havet opkastede paa en nalurlig Strand- 

 bred eller Havstok, fandtes Skallerne at udgjore en i enhver llen- 

 seende karakteristisk Kjokkenmodding. Osterserne vare usaed- 

 vanlig store og mange bare utvetydige Maerker af at have vaeret 

 paa Gloder; dette kunde jeg mindre spore paa de fire andre 

 Skaldyr: Mytilus, Cardium, Litorina og Nassa, skjondt det paa 

 enkelte af dem var tydeligt nok. Disse Skaller laae snart blandede 

 med Osterskallerne, snart dannede hver Art, isaer Cardium og 



*) Anm. Paa Videnskabernes Selskabs Kaart: „Rottenborg". 



