188 



Vige, som fra Fjordens Nordside tidligere gik op i Landet, om- 

 flode Hoiderne og af disse dannede Holme eller Oer. 



Eh saadan Holm udgjorde i sin Tid den saakaldte „Havn6e 

 Lund^i en skovklacdt Banke med lemmelig sleile Sider ved Havnoe 

 Herregaard. Paa en Underbanke under „Lundens'' sydlige Side, 

 af 5 til 7 Mens Hoide over Fjordens daglige Vande, opploies der 

 i lusindevis I3rokker af Teglsten og Mursten, hidrorende fra et 

 nedlagt Teglva^rk; Brokkerne ere udbredte over en stor, men 

 megct uregelma'ssig begraendset og ligesom fliget Plef, og dels mel- 

 lem Fligene eller Tungerne af denne, dels under selve Brokkerne 

 opdagcr man en overordenllig Ma^ngde af Slrandskaller. Disse 

 kunne ligesom Teglbrokkerne naaes af Ploven og derved opka- 

 stes i' Furen tilligemed den Strandgrus, hvori de ligge. Uaglet 

 den Forslyrrelse , for hvilken Muslingerne derved vare udsatte, 

 havde del storste Antal af dem endnu deres Skaller sammenhaen- 

 gende, og navnlig fandtes Oslrea, Cardium, Mytilus og Venus 

 dccussata li/#ri stor Maengde i denne Tilstand, hvilkel tyder hen paa, 

 at de laaepaaen naturlig Fjordbund og ikke havde vseret spisle, no- 

 get som ogsaa godlgjordes ved flere andre Forhold. Saaledes f. Ex. 

 forckom Skallerne af samme Art i en hoist ulige Storrelse, idet 

 store og smaa laae sammen, hvilket aldrig pleier at vaere Tilfael- 

 det i de fra Urindvaanerne hidrorende Opdyngninger, og heller 

 ikke findes der i disse en stor Ma?ngde af de Skaller, som aller- 

 hyppigsl findes ved vore Bredder, medens saadanne her ligeledes 

 vare indblandede; del store Antal af Litorina litorea og Nassa 

 reliculata i Forhold til de lukkede Muslinger gav allerede 

 Blandingen : et noget fremmedt Udseende , der blev end mere 

 paafaldendei naar Oiet ha^ftede sig paa den utallige Maengde 

 af smaa Litoriner og Cerilhium reliculalum Da C, som overall laae 

 i Gruset mellem Muslingerne og tildels fyldte disses indre Rum^ og 

 som aldrig kunde have tjent lil Menneskefode. Paa den anden 

 Side maatte ogsaa den fuldsla?ndige Mangel af Kulbrokker eller 

 andre Minder om Urfolkenes Virksomhed lede lil den samme 

 Belragtning. Del lave Land ved Foden af „Teglbrinken" er altsaa 

 i sine Forhold at sanimenligne med del nyligt skildrede Oster- 

 kj^r ved Aalborg, og ligesom detle har del sikkerl nok vaerel en 



