saadanne; at Kul og Aske ikke blot var spredt mellem Skallerne, 

 men ofle dannede hele Striber, og at navnligen paa et Par Funk- 

 ier Kulgrus og Aske i hoi Grad var indblandet mellem Bunker af 

 Hjertemuslinger; at Stykker af de raa Lerkar kunde sees paa 

 mange Steder i Vaeggen, og bleve ogsaa udbragle i temmelig 

 Maengde, og at ligeledes Flintflcekker nu og da kom frem. Knok- 

 lerne af Hvirveldyrene vare i denne Ende af Laget kun faa, men 

 dog karakteristiske. Af FiskeknokXev fandtes nogle enkelte af 

 Aal; af Fugle ogsaa enkelte, i Enden paa saedvanlig Maade 

 afbidte, Rorknokler. Af Pattedyr Brokker af Knokler lilhorende 

 Kronhjorten, og navnlig en fuldstaendig Rad af 6 Kindtsender, omfat- 

 tede af den smale Tandrand alene, saaledes som Urfolkene 

 nelop altid behandlede Overkja3ben; en Kindtand af en Oxe o. fl. 



Saa utvetydigt som disse Forhold vise os, at de i den 

 lodrette Vaeg tilgaengelige Masser af Skaller ere henkastede der af 

 Urindvaanerne, saa lidet kan der reises nogen Tvivl om, at del 

 samme gjeelder om Laget i dets hele Udstrsekning langs hen med 

 Bakkeskraaningen; thi fulgte man Laget tvers over Agrene fra 

 den ovennaevnte Vaeg af og hen til den for naevnte Vei, som forer 

 til Visborg, fandt man ikke blot de samme Arter af Muslinger og 

 Snegle opploiede, men man kunde ogsaa paa hver Ager opsamle 

 Flintflaekker eller andre ved Menneskehaand tildannede Slenred- 

 skaber. Af de forste fandt jeg saaledes c. 30 Stykker, hvoraf to 

 bare Spor af yderligere Bearbeidelse, som om de oprindelig havde 

 vaeret bestemte til Pilespidser; af de sidstnaevnte to smaa trekan- 

 tede Flinlkiler eller Flintoxer, og den ovre Ende, eller Banen, af en 

 meget stor Flintoxe, som havde vaeret smukt tilslebet. Ikkeheller 

 manglede det her aldeles paa Brokker af Pattedyrknokler, hvis son- 

 derslagne Tilsland vel kunde stemme overens med den Behandling, 

 Urindvaanerne underkastede Marvknokler; men da det maa antages, at 

 ogsaa ved Ploining og Gjodning enkelte Brudstykker af Knokler kunde 

 vaere komne paa Marken, kan ingen ubetinget Vaegt laegges paa 

 disse Knokkelbrokkers Forekomst. Desto vigtigere er den Kjends- 

 gjerning, at man omtrent midt i Lagets Udstraekning dels har 

 opploiet, dels ved de mest fremstaaende Partiers Sloifning har 

 opgravet en stor Maengde Knokler, liggende mellem Skallerne, og 



