192 ' • 



i Foreningf med disse flere (6) Hakker eller Hamre af Hjortetak, 

 iblandt hvilke nelop dot ene Stykke, soin i vor forrige Berelning 

 er omlalt at vajre indsendt til Oldnordisk Museum fra Ilavnoes Eier 

 Hr. Kjeldsen. Sammesteds vare ogsaa fundne de tvende bearbei- 

 dede store Vildsvinetaender, som jeg samtidigen liar omtalt*) 

 Det var ogsaa i Naerheden af dellc Punkt**), at en udmaerkel, 

 tresidet Flinlpil, af 5 Tommers Lajngde, var fundet, hvilken Hr. 

 Kjeldsen skjaenkede mig og som nu opbevares, med alle de ovrige 

 Gjenslande fra disse Mindesmaerker, paa det Oldnordiske Museum. 

 I den Aarslid, da Markerne ere blottede for Korn, falder 

 Laget let i Oiel, da el Belte af en hvidlig Farve antyder dels Be- 

 liggenhed paa Skraaningen af Banken, hvis Rand det folger, selv 

 hvor denne bugler sig lidl. Farvcn er desto hvidligere, jo mere 

 fremtraidende Lagel oprindelig bar va^ret, Ihi deslo mindre bar 

 Ploiningen vserel island lil at fore saamegen Jord og Muld ind 

 over det fra Omgivelserne, at det dermed kunde da^kkes, bvilket 

 mer eller mindre er skeet, hvor der er svage Fordybninger eller 

 Sveie i Skraaningen. Da det imidlerlid er fra de mere fremra- 

 gende Steder, at den driftige Eier fornemmeligen bar borlkjort den 

 store Msengde Skaller, bvormed ban bar opfyldt Lavningerne paa 

 sine Marker, Enge og Kjaer, eller forbedrct disses oprindelig sure 

 BeskafTenhed , kunne vi saameget mindre ber faae et klart 

 Billede af disse uhyre Opdyngningers oprindeligc Udseende, forend 

 de kom under Ploven; men man kan dog faae et Slags Begreb 

 om deres oprindelige Slorrolse og Omfang, naar man seer, at 

 de bortkjorle mange tusinde La3S kun udgjore en ringe Del, 

 af bvad der endnu er tilbage under den dyrkede Overfladc. 

 Alone ved Markens Bebandling til Sa)d vil der sikkert endnu i 

 lang Tid vedblive at komme Ben- og Stensager for Lyset , som 

 ville vaere af stor Interesse, og for hvis Indsamling og Opbe- 

 varing Videnskaben og Museet ville blive D'Herrcr Kjeldsen 

 senior og junior endnu mere takskyldige. 



*) Om den MaDngde Knokler, som paa dette Sted laae indblandede mellem Skal- 

 lerne, udtrykke Oienvidner sig saaledes: „Been laae nsestcn paa Been". 

 •*) Ikke langt bortfjernel fra det paa darken enestaaende Trae. 



