202 



ter og ved deres Sloifning have afgivct enkelle Knokler til Om- 

 givelserne. Med alle disse Muligheder for Oie, seer man, hvor 

 nodvendigt det er, at have Opmaerksomheden henvendl paa 

 fremmede eller tilfaeldige Indblandinger, og hvor vaersom man maa 

 va3re med Bedommelscn af de Gjenslande, som ikke i sig selv 

 have et ubedrageligl Maerke paa den Tid, de tilhore, f. Ex. Sten- 

 redskaberne. Under alle Omslajndigheder retfaerdiggjores herved 

 den brugle Forsiglighed med de paa Overfladen mellem Skallcrne 

 indsamlede brudle Knokler, da jo hin storre Bygningkan vaere end- 

 nu en tredie mulig Kilde, hvorfra de kunde have deres Oprindelse. 



Det andet Forhold, jeg maa omtale, cr den ma^rkvaerdige 

 Havstok eller Underbakke, som lober langs under de hole Fjord- 

 skraenter paa Sydsiden af Mariagerfjorden og paa hvilken Lande- 

 veien fra Hadssund til Mariager i en lang Straekning er anlagt. — 

 Havstokken er fornemmeligen dannet af Grus og Smaaslen, men 

 dens Overflade Qog hyppigen ogsaa dens Sider, isaer hvor de under 

 on stajrkere Vinkel falde af imod Fjorden), er bedaekket af hele 

 og knusle Blaamuslinger (Mytilus edulis L.), nu og da blandede 

 med enkelte Hjertemuslinger (Cardium edule L.)* Bedsekningen 

 kan vaere indtil 1 Alen tyk. De naermest Overfladen liggende 

 Skaller ere i Reglen brudte eller knuste, medens enhver Nedgrav- 

 ning i Massen let viser, at de underliggende Muslinger ere mere 

 hele og taettere sammenpakkede og paa sine Steder endog ved 

 Kalksinter ligesom sammenkittede til et Conglomerat. Kulstykker 

 ere ikke sieldne, og fra Kulstov hidrorer for en Del den sorte 

 Farve, som Laget har, skjondt allerede selve Brokkerne af Blaa- 

 muslingerne kunne foraarsage denne. Hvad der endnu er mere 

 paafaldende, det er, at der mellem Muslingskallerne findes en 

 ^xngde aNldskjornede og ncesten glaserede Flintsteen, mestiForm 

 af smaaFlintnyrer, der have vairet udsatle lor en meget staerk Hede. 

 Kulstykkerne og Flintene lede Opmaerksomheden altfor meget hen 

 paa Menneskevirksomhed, til at man ikke skulde falde paa den 

 Tanke, at det maaskec var Mennesker, som havde sammenslaebt 

 den storste Del af disse Muslinger og fortaeret dem paa Ste- 

 det. Det vilde heller ikke forekomme mig besynderligt, om 



