203 



Laget havde en saadan Oprindelse, hvis det ikke synles at have 

 en overordenlig Udstra^kning af halve og hele Mile langs med Fjor-- 

 den. Det maa nemlig bemaerkes, at Laget iagttoges neesten hele 

 Veien fra Hadssund til „Ousersig*, at jeg imellem dette Punkt og 

 Refsbaek noiere forfulgte det i omtrent 300 Alens Lsengde, og at 

 jeg iajt Ost for Refsbaek ligeledes undersogte det i henved 100 

 Alens Lsengde, samt endnu hinsides Refsbaek i en Laengde af 

 320 Skridt eller omtrent 400 Alen. Ved Aamolle saae jeg det 

 igjen baade i Haven og paa andre Steder ved Mollen, og derfra 

 kunde jeg forfolge det paa den smale Void eller Havstok ligetil 

 Assens Kalkvajrk. Saavel Vest herfor, som under Fladbjergbak- 

 kerne og ved Teglgaarden taet uden for Manager seer man Laget 

 meget smukt. Det synes saaledes som om det i flere Mile strakte 

 sig langs med Fjordkysten; idetmindste fandt jeg ingen Antydning 

 til, at det mangier paa denne lange Straekning uden maaskee pletvis. 

 Saavidt jeg kunde skjonne, laae det i en Hoide af 15 til 20 Fod 

 over Fjorden; men paa sine Steder, isaer hvor Indhukke, eller 

 kortere Vige, gik ind i Bakkelandet, Irak det sig i og med disse 

 op til en Hoide af henved 30—40 Fod, og var da allid meget 

 mere blandet med Hjertemuslinger. Uagtet jeg paa mange Steder 

 ledte meget omhyggeligt og gjennemgravede Laget ligetil Bunden, 

 fandt jeg dog i dette kuns de to ovennaevnte hestemte Spor paa 

 Menneskevirksomhed, nemlig Kullene og den braendte Flint; men 

 disse vare ogsaa overalt tilstede. Vel fandt jeg paa et eneste 

 Punkt en Ostersskal og en smuk Flintflaekke i den overste Del af 

 Blaamuslinglaget, men jeg har al Grund til at antage dem tilfael- 

 dig nedbragte fra de Oslersdynger, som jeg ovenfor har vist ligge 

 saa hyppig paa Ryggen og den overste Skraaning af de hole 

 Fjordskraenler. Jeg var iovrigt under hele min Vandring paa 

 Fjordbredden opmaerksom paa, hvorvidt Blaamuslinger nogensteds 

 opkastedes i Maengde ved denne Del af Fjorden, men kun ved en 

 lille udgaaende Tunge fandt jeg nogle hundrede Skaller af disse 

 Muslinger opkastede, og de vare smaa og dannede ikke engang et 

 tommetykt Lag. Om jeg end derved blev mere tilboielig til at 

 tilskrive Mennesker den hele Opdyngning, kunde jeg dog ikke, ifolge 

 den ovennaevnte Mangel paa alle Urfolkenes Stenredskaber o. s. v., 



