121 



hemes Selskabel og deslige; men selv delta faldt ham hesvaer- 

 ligt. Meget sjeldent gik han ud; dcrimod skrev han hyppigl 

 smaae BilleUer, som han stundom dalerede: „Ex Museo noslro 

 in Mikkelbryggersgade"-*^. Besog modlog han endnu, og navn- 

 lig Werlauff pleiede gjerne hver Uge eller hveranden Uge at 

 ^ee til ham. Han talte da ofle om sin foreslaaende Bortgang, 

 og allid med en Rolighed, som gjaldl det kun en kort Reise. 

 I hans Gjemmer laae allerede Bestemmelsernc for adskillige Til-, 

 faelde efter hans Dod, deriblandt ogsaa for hans Jordefaerd. 

 »Jeg vil begraves — havde han skrevet — som mine to vaer- 

 dige Formaend i Direclionen, som Mailing og Rolhe"-'^. ' ■ 



Endnu ved Juletid 1850 var han istand til at have samlet 

 hos sig sin nacrmeste Familie og en enkelt Fremmed, som hans 

 Godhed og Tillid gjennem en lang Raekke af Aar og vexlende 

 Forhold belragtede naeslen som horende til denne. Omgivet af 

 Born og Borneborn sad han ved sit Bord. Han nod saagodt- 

 som Inlet, men han befandt sig oiensynlig meget lilfreds. Da 

 begyndle han at haeve den svage Slemme: han erindrede om, 

 hvorledes han der sad mellem to eller Ire Generalioner, hvoraf 

 Nogle vare opvoxede under hans Oine, Andre forst nyh'g 

 havde begyndt den Jordlivets Vei, paa hvilken han var saavidt 

 fremskredet, at han synles sig snart at tilhore en forsvunden 

 Tid. „Jeg vil, sagde han til Slutningen, for disse Unge gjore 

 det bedste Onske, jeg veed; jeg vil onske dem, at naar de 

 blive gamle og svage som jeg, de da maatte va?re omgivne 

 af og pleiede med den Kjaerlighed og Trofasthed som jeg". 



Det var sidste Gang, den, som skriver detle, saae En- 



26 Fordi Gaaiden no. 13 i Frederiksberggade, hvori Engelstoft boede 

 siden Efteraaret 1830, var en Hjornegaard, og hans eget Stnderekamnicrs Vin- 

 duer vpndte ud imod denne Gade. — De forskjellige Steder i Byen, hvor En- 

 gelstoft i Lobet af meer end 50 Aar bar boet, ere ovenfor leilighedsviis najvnte 

 S. 32. 45 og Note 12, S. 55 Not. 8. S.87 Not. 75. ~ 27 Ogsaa i denne Beslem- 

 melse ligger et Vidnesbyrd om, hvorledes hans hele Tankegang var samnien- 

 voxet med dette Collegium, sum han havde seet opstaae og gaae under. 



