75 



og — gjorde en maBrkelig Contrast imod dette. Del er vel 

 muligt, at Thorlacius fuldkommen saa noie har kjendt den latinske 

 Prosodie som Engelstofl; men bans Exordium: Plaudamus! 

 gaudent Musae, lietalur Apollo; Slat rediviva, novo splendore 

 exstructa, priori Borrichiana Domus similis, verum amplior atque 

 Commodior — lige til Slutningen, er Intel andet end den torre 

 Prosa, medens Engelstoft paa de gamle Digteres Viis strax 

 river Leeseren med sig in medias res, naar han begynder sin 

 Sang; 



dffij 



Pax erat et tutae constans fiducia pacis, 

 Cum subito ante fores terror el hostis adest. 



Mox tormentorum muros complexa corona 

 Faucibus horrendis ignea monstra vomit *^^ 



Et saerdcles smukt og temmclig anseeligt Digt skrev han 1827 

 i Anledning af Soroe Academies Indvielse*'^''^, og derefter fulgte 

 bans Carmen gratulatorium til Formaelingsfeslen i del falgende 

 Aar''^^ Ved den naeste Formaelingsfest blev han Danebrogsmand 

 den forste August 1829. Engelstoft skrev saadanne latinske 

 Vers med stor Lethed og overgik deri udentvivl alle Samtidige, 

 Digtene selv indeholde vistnok Vendinger, der minde om En- 

 gels tofts Laesning i den ham saa kjaere Virgil*''^; men bans 

 Vers vare dog ingenlunde sammenlimede Cenloner, og Ingen 

 tor na3gle, at han udovede Kunsten med Smag, og at der i 

 disse Arbeider ofte fandtes Poesie og Originalitet. 



Alt dette var imidlertid Smaa-Arbeider. Udgaven af Oluf- 

 sens Collectanea 1829 og nogle mindre Opsalser fra samme Tid 

 kunde heller ikke regnes for andet. Der synes i disse Aar 



36 Det Hele er dog kun 28 Verslinier. — 37 Ost, Archiv VII. 344. 

 Digtet, 220 Verslinier, udkom med Anmaerkninger og med en hosfoiet Over- 

 sjettelse af Rahbek. — 38 Jvfr. Os ts ^la teri ali er col. 227. Digtot var 102 

 Vers og havde tillige en af Engelstoft selv forfaltet dansk Oversjettels^ vcd Sir 

 den af Latiaen. — 39 See ovenfor Side 39, No|e, 3t, M'^i 



