45 



til Deres Skade, oin denne Direction ikke var kommen 

 island'-^.'' 



Ogsaa i En gels tofts huuslige Forhold gjorde dette Aar 

 on Epoche. Han var hidtil ugift. Efterat have forladl Nyerups 

 Huus, boede han nogen Tid i Farvegaden, havde til Opvarter 

 en jydsk Karl, og bevarede i hoi Grad den ungdommelige Mnn- 

 lerhed og del gode Humor, der havde characteriseret ham i 

 Barndommen og senere i Reiseaarene. Naar bans Venner be- 

 sogte ham, kunde han tage sin Violin og spille for dem; 

 Iraadte saa Opvarteren ind, tiltalte han denne i sin Fodeegns 

 Dialect, og naar de unge Karle fra bans Hjemstavn som Solda- 

 ter kom til '„Kongens Kjobenhavn" og bragte en Hilsen til 

 Provstens Son, saa kunde han med den inderligste Godmo- 

 dighed og Lune underholde sig med dem i samme Dialect om 

 „bitle Moer og bitte Faer, bitte Peer og bitte Lisbeth"^^. — Men 

 i bans Ungkarle-Liv foregik nu en Forandring. I del tidlige 

 Foraar 1805 havde han vaerel i Jylland og der bcsogt sin 

 Svoger Praesten Thorning i Na?sborg, hvorora et Minde haves 

 i bans Beskrivelse over en Kjaempehoi sammesteds^^ I Efteraa- 

 ret gik han atter til Jylland til sin Faetter og fordums Rector, 

 Magister Estrup, da SogneprsBst i Randers, og aegtede den ot- 

 tende November dcnnes aeldste Datter, den nitlenaarige Magda- 

 lene Cathrine, der i meer end femogfyrgetyve Aar blev bans 

 Irofaste og kjserlige Hustru^-. 



2. I henved syv Aar, fra 1805 til 1812, var E ng els - 

 loft Secrelair og Bureauchef i Directionen for Univerrfitelet 

 og de Iserde Skoler. Ifolge Embedspligt skulde han naermesl 



Dette har si. Confr. Engelstoft selv fortalt mig. — lo JMundtl. 

 iMedd. af Samtidige. — ii Dagbogpaa denne Reise, d. 29 April 1805, ilS'ye- 

 rupsSkildr. IV. 61 -64. — 12 Imrn. Barfod, Fal ste rske Ge isti. H isl. 

 I. 28. Ilan flyttede nu til Raadhuusstreede no. 42, hvor fordurn Fr. Sneedorff 

 liavde hoet. 



