143 



nalerne, indtaget og bebygget betydelige Landslraekninger af 

 England; Sproget selv faaer allerede tidligl den latinske Be- 

 n^vnelse lingua Anglica; Kongerne kaldte sig tidligt Reges 

 Anglorum, o. s. v. Dette maa bevise: at Angler, ikke Saxer, 

 vare Hovedstammen blandt Britanniens Erobrere.'' — For at kunne 

 sedile dette i sit fulde Lys, maatte man have flere Data af histo- 

 risk Art og Nalur, end de faa og sparsomme, der indeholde 

 noget om de halvfierde Aarhundreder, som henrandt iinellem 

 del Tidspunkl (Begyndelsen af det 5le Sec.) da Romerne opgave 

 den britanniske Provinds, og Beda's Levetid (anden Halveeel af 

 7de og forste Halvdeel af 8de AarhundredeO Denne Englands 

 aeldste Historieskriver har ikke havt andet end sit Folks Tradi- 

 tioner — et Folks, der i Sagnrigdom ikke kan maale sig med 

 Scandinaver og Islsendere — at bygge paa, da ban vilde for- 

 Iselle noget om Englands Befolkning og Indtagelse ved germa- 

 niske Stammer. Hvad der i den angelsaxiske Hislorie — forend 

 denne, ved Heptarchiets fastere Fremtraeden i samlede Riger, an- 

 tager en bestemt Skikkelse — i Sagntiden tilhorer de splittede 

 Stammers indbyrdes Udviklingskamp, og hvad der kan tilegnes 

 Angler og Saxer som saerskilte Stammesagn, er saa lidet, saa dun- 

 kelt og indviklet for Adskillelsen : at vi maa overlade delle til den 

 dybere, i England begyndte og heldigt dyrkede kritiske Forskning. 

 ,,Historie og Digtning om bine skriftfattige Aarhundreder" — siger 

 Lappenherg^), „hvile for leenge siden forsonede i den samme 

 Grav; og vi kunne ikke vsekke den enes Aske, uden, og det 

 lidt ubevidst, at bringe den anden paa ny for Lyset.'^ Men 

 ligesom del er historisk afgiort, at Saxerne ere den germa- 

 niske Stamme , der tidligst har giort Indfald og Indvandringer 

 i Britannien: saaledes have de sildigere Angler paa en eller 

 anden Maade faaet en overveiende Betydning, hvorved deres 

 Navn er gaaet over paa hele Saxlandet i Britannien, indtil sil- 

 digere Talebrug gav Folket Navn efter begge Stammer: Angel- 



*3 Geschichte von England. I. S. 119. 



