147 



Folkenavn knyttel til Warnernes, i en gammel Lovsamling, giel- 

 dende for begge Stammer, og saa anseet hos Angelsaxerne, 

 at den endnu paaberaabes i en af Knud den Stores Forordninger 

 (Conslitulio de Foresta^Oj da maae vi nodvendigen, ved saa 

 gamle Deviser paa Anglern'es Tilvajrelse som germanisk Slamme, 

 til en Tid i en vis Forbindelse med et Nabofolk, med hvilke 

 de have havt Retsvedtaegter tilfaelles, faae en Forestilling om 

 de i England indvandrede Angler, der lidet passer til del nu- 

 vaerende Angelns Forhold. Med Hensyn paa Navnet kunde man 

 ogsaa erindre om, at Ordet Angel i det angelsaxiske (gammelt. 

 "Angul, Ango'y Ange) bemaerker en Spids; og at man ogsaa bar. 

 villet bringe dette i Forbindelse med Folkenavnet; en Omstaendig- 

 hed, som i ovrigt her kun i Forbigaaende berores. Heller ei kan 

 det glemmes, at man i Almindelighed hvor der taenkes paa og 

 handles om det naervserende District Angeln (eller Angel) i Sles- 

 vig, og Navnets Liighed med den gamle Folkestammes, oversees 

 en Forskiellighed i Forholdet, som her finder Sted. Angl er 

 hos gamle romerske og graeske Forfattere (Tacitus, Ptolema?us, 

 Procopius, 0. s. v.) Hovedstavelsen 1 Folkets Navn; i det sles- 

 vigske District derimod anvendes den til at danne Stednavnet 

 (ligesom Navnet Aungl, et Sted i det gamle Halogaland i Norge; 

 Snorre Sturlesen Fol. Udg. III. p. 454.) Det rette Navn paa 

 Beboerne af dette District er derimod ikke Angler^ som de 

 Tydske kalde dem, men Angelhoer.^^) 



*) Stedet af denne Constitution er anfort i H. Miillers Skrift: Alter und Hei- 

 mat der Lex Sal. &c. §. 21. p. 122. 



**) Ligesom Fyenboe)' og JErroboer. (s. Jensen's,, Angeln, historisch beschrieben, 

 zunachst fiir die Angler.'-'' 1844. S. 48.) En bekiendt nyere engelsk Sprog- 

 laerd (Dr. R. G. Latham') vil heller ikke lade den ssedvanlige Hypothese, 

 der hidleder de engelske Angler fra Angeln i Slesvig gielde ; og anseer det i 

 det mindste for tvivlsomt om Jyder fra Jylland kunne regnes som samlidige 

 Indvandrere og Erobrere af England, tilligemed >Saa;er og Angler. Han 

 beraaber sig paa, at af nogen saerskilt jydsh Sprogart findes der inlet 

 Spor, hverken i Kent, i nogen Deel af Sussex, eller paa Oen Wight, hvor 

 man oprindeligen bar villet henstette Jutes, Juttnacynn (Chron. Angl. Sax.) 

 Geatas og Wiht-Satas (hos Alfred.) Vi maa bemserke, at denne Iterde 



