214 



der eiheller findcs i Zendavesla, er a^ldgammell; alt i Genesis 

 naivnes Madai, en Son af Japhel; men muligviis liar del op- 

 rindeligt ikkun vaerel en Betegnelse for den vesllige Deel, der 

 senere er blevel overfort til det Hele; ligesom det ogsaa er 

 inuligl, at det har vaerel brugt af vesllige Folkeslag i samme 

 Belydning og Udstraekning, som Ragha af de osllige. Om Ragha 

 sigor Vendidad, at del var {)ri-zanlu eller bestod al tre Stammer. 

 Efler Zendavesla var hvert Folk (dahyu) inddcelt i Slammer 

 (zantu), som bestod af el vist Antal mindre Afdelinger eller 

 Claner (vis), der igjen dannedes af de beslapglede Familier 

 (nmana), hver af disse fire Afdelinger med sin egen llovding; 

 (en Tilsland, som i sine FIovedtra?k endnu har vedligeholdt sig 

 hos Afghanerne). Desuden havde hver af disse fire Afdelinger 

 en egen Praest (ratu), som alle vare underordnede Zoroaster; 

 hvorfor der siges paa et andet Sled (Yasna, Cap. 19), at der 

 i alle Zoroastriske Lande fandles fem Ratuer, nemlig en for 

 Familien, en for Clanen, en for Stammen, en for Folket, og 

 Zoroaster er den femte. Men naar der lilfojes, at herfra maa 

 „undtages del Zoroastriske Ragha, thi der ere kun fire Ratuer, 

 for Familien, for Clanen, for Stammen og Zoroaster er den 

 fjerde", da anlyder detle, ligesom det ovenfor anforte Udlryk 

 {)rl-zantu, at i Ragha fandles ingen failles Hovding for Folket 

 eller Indbegrebet af Slammerne, men at allsaa hver Stamme 

 bestod selvslaendig og iiafhaengig af de andre; hvilket vi fra 

 Herodot vide virkelig var Tilstanden i Medien, for det lykkedes 

 Dejoces at samie dels Slammer under sin Overhoihed (omtr. 

 710 for Chr.) Naar vi dcrfor paa Grund heraf sxlie det 

 syvende eller ottende Aarhundrede f. Chr., som det yngsle 

 Tidspunkt for Affattelsen saavel af de Stykker, hvori de anforte 

 Angivelser findes, som ogsaa af den slorste Deel af Zendavesla, 

 der er affatlet i samme eller lignende Sprogform, da ville vi 

 finde delte bestyrket ved Betragtning af Sprogels Tilsland og 

 BeskafTenhed. Det ligger i den Japeliske Sprogaets Natur, al 

 Sprogene eflerhaanden tabe de grammatikalske Former, at de 



