232 



i Iivert Land isaer bar forfaTdiget sine cgnc Vaaben, Rcdskaber 

 og Smykker. 



Men Saameget er afgjorl, a/ de franske Broncesager in- 

 genlunde kunne iaale at sammenlignes med vore nordiske 

 Oldsagcr fra Broncealderen, 



Med Hensyn til F3roncesagcrncs Forziring^ da Ira^ffer man 

 i Frankrig^e enlen simple Linieziraler eller i dct Hoieste en 

 enkelt Gang Ringziratcr, medens man i vort Norden finder en 

 saadan Afvexling af Linie-, Ring-, Spiral- og Bolgeziraler, at 

 mnn ved flere Slykker virkelig maa forbauses over Forzirin- 

 gernes Rigdom og Smagfuldhed. Derlil kommer, at Formcrne 

 indbyrdes i mango Retninger frembyde Forskjelligbeder. I 

 Frankrige bar jeg saa at sige naeslen ikke seet et enesle 

 Broncesvaerd med Faesle af slobt Bronce; de have gjerne kun 

 en Spids eller Angel, der oprindelig bar gaaet op i et med 

 Laedcr omviklet Faesle af Tree eller Been. I vort Norden der- 

 imod bore Broncesveerd med smukt stobte og udzirede Faester 

 af Bronce endog til de mere almindelig forckommende afBronce- 

 alderens Oldsager. I Frankrige igjen bar man Broncesager i 

 Former, som ere ukjendte i vort Norden, men forreslen vil 

 man forgjaeves i Frankrige lede efler en saadan Afvexling af 

 Broncevaaben og Smykker, som det sydlige Skandinavicn og 

 det nordligste Tydskland bar at opvise. Navnlig de fleste af 

 vore nordiske Praglstykker fra Broncealderen, saasom de yp- 

 perlige Lurer, Skjoldbukler, Hajngekar &c. ere ganske ukjendle 

 i Frankrige. Noget naer del Selvsamme er Tilfa^ldet 1 England, 

 ligesom man overbovedet frit lor sige, at, maaskee med Und- 

 tagelse af de irske Broncesager, staae de danske og nordfydkse 

 Broncesager, hvad Former og Forziring angaaev, hoiest i hele 

 det nordlige og mellemste Europa. 



Det vil folgelig allerede beraf vajre temmelig indlysendc, 

 at bverken vore Broncesager kunne vaere komno fra Frankrige 

 og England, eller de franyke og engelske fra vort Norden, om 

 der nu endog i Hovedformerne af forskjellige Vaaben og Red- 



