249 



slaaes. Paa denne Maade s'lges der saaledes om Yima : „Lad 

 mig bringe Fruglbarhed og Afkom, lad mig bringe Uforga^nge- 

 lighed til Mazdas Skabninger, lad mig forjage fra dem Hunger 

 og Torst, iEIde og Dod^ den hede og den kolde Vind i lusindc 

 Aar/' (Yasht IX,9, XVII,29.) — »Lad mig faae den hoiesle Magi 

 over alle Folk, Daemoner og dodelige, Trolde og Feer og de 

 fjendtlige VsDsener, som bringe Dovhed og Blindhed; lad mig 

 fra Daemonerne borttage deres Lykke og Glands, deres Afkom 

 og Fruglbarhed, deres Tilfredsslillelse og Berommelse." (Yasht 

 V,25.) — „Yima er den lyseste og lykkeligste af de fodte, han 

 jigner Soleii blandt de dodelige; ved sin Magt udvirkede han, 

 at Mennesker og Kvaeg ikke dode, at Vand og Tree ikke hen- 

 torredes, at man spisle Spiser, som aldrig formindskedes. For- 

 medelst bans Vaslde var der ingen Kulde ellcr Hede, ei ^Ide 

 eller Dod, ei heller den afDaemoner frembragte Avind.'' (Yasna 

 9,5. Yasht XV,15.) 



Saalaenge altsaa efter den iranske Forestilling Yima her- 

 skede, og detle var gjennem et Tidsrum af tusinde Aar, bla^ste 

 ingen hede eller kolde Vinde, der var ingen Hede eller Kulde, 

 Aarstiderne vare stedse milde og venlige. Mennesket havde 

 ingen legemlige Savn, del led ikke af Hunger eller Torst; thi 

 den Spise, som var givet ham, formindskedes ikke, Vandet 

 udtorredes ikke, ei heller visnede de frugtbare Trseer. Yima 

 bragte ikke blot Fruglbarhed til Skabningerne og velsignede 

 dem med Afkom; men disse vare heller ikke underkastede Tidens 

 fortaerende Tndvirkning; thi Yima bragte ogsaa Uforgasngelighcd 

 ned til dem; de aeldedes derfor ikke, der herskede en bestandig 

 Ungdom, og, som dethedder (Yasna 9,5.), „Fader og Son, begge 

 to, skrede frem som femtenaars Ynglinge i Vsext"; derfor fandles 

 heller ingen Sygdom eller Dod , saa at baade Mennesker og 

 Dyr vare udodelige, saalaenge Yima herskede. Paa den Tid var 

 Mennesket saaledes velsignet med alle Naturens kjaerlige Gaver, 

 og del levede derhos i Fred og Kjaerlighed med sine Omgivel- 

 ser; thi Avind og Had, som Daemoner have skabt, havde endnu 



