267 



ligl. Did bringer han de storsle, bedsle og forlrinligste Spirer 

 af alle Maend og Kvinder og af alle Kvaegels Arter, de storste 

 og mest duftende Spirer af alle Traeer og de mest velsmagende 

 af alle Spiser; han gjorde detle parvis og uforgaengeligt, saa- 

 laenge Mennesket var i denne Have. Der var ikke Bagtalelse 

 og Daddel, ei Traelte ogFjendskab, Hovmod og Bedrag, Usselhed 

 ogLumskhed; heller ikke fandtes der nogen vanskabt Legems- 

 form eller overhovedet nogen af de onde Kjendetegn, hvormed 

 den onde Aand har maerket Mennesket. Herefter folger en 

 videre Beskrivelse af Havens Indrelning og af Menneskenes 

 Fordeling der, som imidlertid er yderst dunkel. Hvorvel denne 

 Mylhe er fortall i slor Udforlighed, fremgaaer del dog deraf 

 ikke klart, hvor man havde taenkt sig Havens Sted. Om her 

 paa Jorden og i denne Jordens Tilsland? Men Livet der er 

 forskjelligt fra det jordiske. Lyset slraaler der beslandig, Sol, 

 Maane og Stjerner vise sig lilsammen; Aaret er der kun en Dag; 

 efler fyrretyve Aar fodtes af to Mennesker et Par, Mand og 

 Kvinde, og saaledes ogsaa blandt Dyrenes Slaegter; Menneskene 

 leve der del bedsle Liv. Hertil koramer, at det ikke er Zo- 

 roaster, som der forkynder Mazda-Troen, men en anden, (hvis 

 Navns Form imidlertid er noget Ivivlsom, da det her skrives 

 i Haandskriflerne paa forskjellig Maade og ikke fmdes noget 

 andet Sted), og at Zoroaster, som er den oversle aandelige 

 Herre og Laerer for hele den jordiske Verden, vel er dette 

 ogsaa her, men dog ikke som ellers ene, kun i Forbindelse 

 med Urvatat-nara, der paa de to andre Steder, hvor han naev- 

 nes (Yasht XHI,98, 127), kaldes den senere fodle, den Zoroa- 

 slriske eller Zoroaslers Son. Eller har man taenkt sig Havens 

 Sled hisset; er det et Billede af de godes Lyksalighed i Livet 

 efler Doden? Men de godes Sjaele fores andetsteds hen, hin- 

 sides det hole Hara, til den uforgaengelige Verden, hvor Or- 

 mazd og hans hellige Aander dvaele CVendidad 19,30-33); de 

 gode komme der selv, og ei blot de bedsle Spirer, hvoraf 

 Vaesener ere udviklede; desuden medbringe de vel ogsaa did 



