280 



i den gainmeldanske By Lincoln, hvor der for el Par Aar siden 

 er fundel en Beenkam med en korl, men saare maerkelig Rune- 

 skrift. Ja selv i Midten af Londons City ved St. Paulskirken er 

 nylig opgravet en Runesteen, hvis nordiske Indskrift endog viser 

 hen til en forholdsviis paafaldende seen Tid. Forskjellige Un- 

 dersogelser af gamle Grave i Nordengland have ligeledes ydet 

 mserkelige Bidrag til at oplyse, hvorledes de Danske og Nord- 

 maendene midt i den angelsaxiske Cultur dog ere vedblevne at 

 benytle deres eiendommelige, nordiske Smykker og Vaaben. 



Endelig er man ogsaa nu bleven istarid til at udpege en 

 megel betydelig og tildeels selvstaendig Myntpraegning i Dane- 

 lagen ligefra Aar 880 til omtrent Aar 950, da det sidste uaf- 

 hsengige Kongerige indenfor Danelagens Omraade, Northumber- 

 land, ophorte at bestaae. Allerede Kong Guthrum eller Gorm, 

 som indgik det Forlig med Kong Alfred den Store (Aar 879), 

 der for forste Gang anerkjendte Danelagens Graendser, lod i 

 Ostangel under sit christne Navn Athelstan praege en heel Deel 

 Mynter. Men et ulige storre Antal Mynter ere slagne i Nort- 

 humberland af de dervaerende nordiske Konger „Cnul", ^Siefred", 

 „Sieverl«, „Regnald«, ^Silric'', „AnlaP eller „Onlaf« og „Eric«. 

 Ikke faa have eiendommelig krigerske Forestillinger og tillige 

 den nordiske Omskrift „Cununc'' istedelfor det paa angelsaxiske 

 Mynter saedvanlige latinske „rex". 



Flere af disse northumbriske Mynter, som ere Efterlignin- 

 ger af samlidige franske Mynter , pege hen paa de i og for 

 sig hoist naturlige Forbindelser mellem Nordboerne i England 

 og deres naere Slaegtninger i Normandiet. Overhovedet godl- 

 gjore saavel Mynterne som mange andre, hidtil ikke tilstraekke- 

 lig fremhaevede Kjendsgjerninger, at Nordboerne i England have 

 drevet en meget udstrakt Handel. I Guildhall i London giem- 

 mes et i denne Henseende raaerkvaerdigt og hidtil ubekjendt 

 Aktstykke , der viser, at de danske Kjobmaend i Londons City 

 endnu i det 13de og 14de Aarhundrede maae have vaeret i 

 Besiddelse af gamle Rettigheder, som satte dem paa lige Fod 



