24 



Sporgsmaal, hviike Former ell«r Racer af Hunde Urfolkel hos 

 OS her havl, Ihi som bekjendt afgiver Husdyrenes Historie en 

 ikke uvaesenlig Veiledning til Erkjendelse afFolkestammernes egen 

 Historie og Forbindelse indbyrdes. De i Ophobningerne hidtil 

 indsamlede Levninger af disse Dyrs Lemmer og Kjaeber 1 For- 

 bindelse med de enkelle tilsvarende Dele, vi have fra Grav- 

 hoiene, synes allerede at antyde , at Urfolkel bar havt to, 

 idelmindste i Storrelsen forskjellige, Racer (sml. tidligere Med- 

 delelser fra 1851 S. 218 og fl. St.^0 



Som et Bidrag til Landets aeldre Culturforhold fortjener her 

 at omtales et Fund fra en Torvemose i Naerheden af Kjoben- 

 havn; men forend jeg naermere fremsaetter dette, vil jeg ganske 

 kort berore de vigtigste af de Levninger af Landets a?ldre Dyr, 

 som siden vor sidste Beretning derom ere indkomne til de offenlige 

 Museer fra Torvemoserne. Blandl Levningerne af storre fauni- 

 slisk Interesse vil jeg saaledes erindre om de Pandeskaller, der 

 ere fundne af den puklede saakaldte Uroxe, Bos bison h., i en 

 Skovmose vod Baldjersbronde i Sjaelland, og af den hoinakkede 

 Oxe, Bos frontosus Nils, i en Mose paaMoen,**) foruden flere 



*) Ogsaa til en umiddelbar Sammenligning mellem Eskimoernes Fremgangs- 

 maade ved at kldve Rensdyrets Marvknokler, og den, vort Lands aeldste 

 Beboere i lignende Tilfelde have anvendt, liar jeg Loite om at erholde 

 de nQdvendige Materialier. Den Kjokkenmodding, hvorpaa de nedsendte 

 Knokler vare samlede, var paa et Sted, hvor der i det hele kiin spisles 

 faa Rensdyr og hvis faste Beboere ovenikjobet vare rykkede ud over det 

 primitive Stadium, idet de vare i Besiddelse af den indforte Jernsav; 

 istedetfor at afhugge Ledenderne og spalte Benpiberne, som Urindvaa- 

 nerne her i Norden aabenbart have gjort, afsave disse Gronlsenderne nn 

 ligefrem Ledenderne og kunne saaledes udtagCuMarvroret belt, Et Far 

 af disse afsavede Ledender og Benpiber nedsendte Hr. InspectOren, men 

 gav mig Udsigt til at erholde nogle paa vore Urindvaaneres Vis spaltede 

 Marvknokler, naar Gronlsenderne naestc Gang gik tilfjelds paa Rensjagt, 

 da de paa disse Toure ikke fore Bensaven med sig. 

 **) En forelebig Nolits om begge disse Pandeskaller er givet iOversigt f. 1852 

 Nr. 5 og6. S. 236-37, 



