145 



nu forsaavidt er inindre rigtigt udtrykt, forst at sige, at ,,mange** 

 af Israeliterne slulledc sig lil de med Esra Borldragende, og 

 dog strax efter at sige; ,^hele Israels Folk" blev tilbage, sees 

 del dog, at Joseph! Mening har vaeret den samme, som ogsaa 

 Grant har fremsat (see ovenfor), at nemlig mange Individuer 

 af de ti Slammer droge tilbage til Palaestina, skjondt disse som 

 heelt Folk vedbleve at beboe det dem engang anviste Land''^). 



Ikke alle Grunde. hvormed Grant har understottet sin Paa- 

 stand om, at de chrislne Slammer i Kurdistans Bjergegne ere 

 ublandedo ^llinge af de ti forsvundne israelitiske Stammer, 

 have lige stor Betydning eller overbevisende Kraft ^^*j. 



Dog, hvorledes det nu end hermed kan forholde sig, er det vist, 

 at de neslorianske Chrislne, endog aldeles uden Hensyn til den af 

 Grant opslillede Paastand om deres Oprindelse, frembyde en hoist 

 interessant Gjenstand for den christelige Betragter. Hvad Grant 

 maaskee noget for udelukkende indskrsenker til de neslorianske 

 Bjergboere i Kurdistan: den hele hebraiske Typus og Charac- 

 leer i Gudsljeneste og Lilurgie, er en Gjenstand for alle de 



*) Winer (a. St.), der i Anledning af de forskjellige Hypotheser om, hvor 



de ti Stammer ere komne hen, med stor Forsigtighed cliaracteriserer 



Grants Mening som „weniger abenteuerlich", giver i folgende Yttring paa 



engang Grants Paastand Medhold, men modificerer den tillige: „Die Nach- 



kommen der 10 Slamme sind in jenen I.andern nicht vertilgt worden, 



sondern bildeten wohl den Kern der (durch spateren Einwanderungen aus 



Vorderasien vergrosserten) zahlreichen Judencolonien der medisch-baby- 



lonischen Provinzen." 



**) Ved nogle af bans Meddelelser paatraenger der sig den Misfanke, som er 



bleven vakt i Anledning af de Forhandlinger, hvilke europfeiske Ljerde i 



sin Tid indledede med Samaritanerne i Naplus angaaende disses religiose 



Forestillinger og navnlig angaaende deres Forestillinger om Messias (s. 



min Afhandling Samaritanernes inessianskeForventninger, i Theol. Tidsskr. 



1847, S. 155—230), nemlig at de Sporgsmaal, som bleve forelagde Ved- 



kommende, have va)ret vel meget Suggestionssporgsmaal o: saadanne, 



hvorved man udlokkede netop'den Besvarelse, som man onskede. 



