tm 



dseiskc Kirke med saameget slorre Deellagclse, som de ved at finde 

 denne i Overeensstcmmelse med deres egen Kirke finde en ny 

 BekriTftelsc for dennes Lighed med og for den romerske 

 Kirkes Afvigelse fra don oprindelige Christenheds Laere og 

 Skikke*). Nalurligviis maa man ikke oversee, at i Virkelig- 

 heden lader sig ogsaa hos Neslorianerne paapege mangen 

 Overlro og megen Raahod, som kun lidet svarcr til den renc 

 evangcliske Tro; men dot Smiids og Slov, som ved Ulykko 

 og ugiinslige Tidsforhold har klapbet sig paa del oprindelige 

 fasfe og hvide Marmor, lader sig let kjende og adskille fra 

 delta. 



Den Troesbekjendelse, som den ncstorianske Kirkes Facdrc 

 have vedtaget, og som endnu to Gange dagligen oplseses kal- 

 dcs i deres Bogcr: „Den Tro, som blev fastsat af 318 helligc 

 Faedre, der vare forsamlede i Kicaea, en Slad i Bithynicn, i 

 Kong Conslanlin den Frommes Tid, med Hensyn paa Arius, 

 den Vantroe og Forbandede;" — og lyder saaledes: 



„Vi troe paa eon Gudf den almaegtige Fader, alle synligc 

 og usynlige Tings Skaber;" 



„0g paa een Herre Jesus Christus, Guds Son, den Een- 

 baarne, avlet af Faderen for alie Ting, som ikke blev skabt, 

 men er den sande Gud af den sande Gud, af samme Vaesen som 

 Faderen; ved hvis Hsender Verden og alle Ting ere skable; 

 som blev Menneske for vor Skyld og formedelst vor Frelse 

 nedsteg fra Himlen og blev Kjod ved den Helligc Aand og 

 blev Menneske, undfangen og fodt af Jomfru Maria, og led og 

 blev korsfa)slet i Pontius Pilatus's Dage , og dode og blev be- 

 gravet, og som opstod paa den tredie Dag overeenstemmende 

 med Skrifterne og sleg op til Himlen og sidder ved sin Faders 



*) Allerede Mosheim gav dc ncstorianske cller chaldajiskc Christne det Vid- 

 nesbyrd: Laiidi celerum huic J'amilia) est, quod omnium Christianorum 

 in Orientc viventium ruaximc a supcrstitionibus pluiimis, quae Gifccos et 

 Latinos invaserunt, puram sese servavit. Instilut. Hist. Eccl. Sa?c. XVI. 

 Sect. III. P. I. § XV. 



