125 



med Breve fra de lyrkiske og persiske Autoriteter. Palriarchen 

 tilbod at lade een af sine Brodre folge med som Ledsagere 

 Advaret ved Schulz's Exempel, der bavde vakt Kurdernes Rov- 

 gjerrighed ved at omgive sig med en vis Glands af Rigdom*), 

 indskraenkede Grant sin Bagage til det Allernodvendigste, hvor- 

 iblandl Laegemidler, af hvilke han ventede at komme til at gjore 

 Brug, og gjemte sin Smule Guldmynt i en Rolle Flueplaster. 

 Ved Afreisen fra Julamerik foraerede Palriarchen ham en Af- 

 skrift af det N.T. skrevet for 740 Aar siden paa Pergament, i 

 Estrangelo. Patriarchens Soster foraerede Grant et Par Gede- 

 haars Vanter, som hun selv havde forfaerdiget. — Omtrent to 

 Dages Reise fra Julamerik havde Nurlah Bey opslaaet sin Re- 

 sidents i Forlet Basch-Kalleh, hvor Grant fandt ham sengelig^ 

 gende og angreben af en staerk Feber. Grant var saa heldig 

 at kurere ham ved et Vomitiv , vandt bans Yndest og Beyen 

 skjaenkede ham ved bans Afreise en Hest som et Beviis paa 

 sin Erkjendtlighed. — Endelig ankom Grant lykkelig over Sal- 

 mas til Urmiah d. 7de Decbr. 



I Vinterens Forlob kom to af Patriarchens Brodre, af hvilke 

 den ene var bestemt til bans Efterfolger, og aflagde Besog hos 

 Missionairerne. De medbragte Brev fra Palriarchen, som ind- 

 slaendigen bad Grant om at gjentage sit Besog i Julamerik til 

 Foraaret. Dette skete ogsaa^ da Grant 7de Mai 1840, ledsaget 

 af sin lille fireaarige Son tilligemed de to Biskopper Mar Jo- 

 hannan og Mar Jusuph, der havde sluttet sig til Missionen som? 



*) Southgate, Narrative etc. I, 260 fortaeller, at Paschaen i Van gav ham 

 nSiagtig Underretning om Schultz's Skjaebne. Denne reistegjennem disse 

 Egne i fornem Stiil og gjorde praegtige Foraeringer. Han var ledsaget af 

 en Tolk, forskjellige Betjente og forte ikke mindre end syv Pragtheste med 

 sig. Paa denne iVlaade kom han til Kurdistan, hvor uden Tvivl det, han 

 havde anseet for et Middel til sin Sikkerhed , blev Aarsag i hans Dod. 

 Synet af hans Eiendom vakte den Kurdiske Beys Begjserlighed, som var 

 hans Vfert. Ved Afreisen lod denne ham som for ^rens Skyld ledsage 

 af en staerk Eskorte, men gav hemmeligen Ordre til at draebe og plyndre 

 ham, hvilket ogsaa blev udforl paa den anden Dag af Reisen, daman 

 havde haet ham afsides, under Paaskud af at vise ham nogle Ruiner. 



9* 



