168 



lands ma?gtige Czar gjort Fordring paa ct Protectorat over 

 Portens gra3sk-chrislne Undersaalter i Lighed med det, der er 

 lilslaaet Frankrig for den latinske Kirkes Tilhaengere. Dersoin 

 Seiren i den Krig, der truer med at udbryde ijdenne Anledning, 

 vender sig til Ruslands Fordeel, vil den romerske Kirkes Bestr<T- 

 belser mode en Modstand, hvis Belydning den bar Ijert at kj( nde 

 af de senerc Aars Begivenheder i Rusland og Polen. Men vil 

 derved i Virkeligheden vaere vundet noget for den nestorianske 

 Kirke? I Enkeltheder afviger som bekjendt den graesk-katholske 

 Kirke fra den romersk - kalholske ; men i det Vaesentlige 

 er Overeensslemmelsen saa stor, at de samme Vildfarelser og 

 Misbrug under noget forandrede Navne og Former ere begge 



de Christne," — sao^de ved en saadan Leilighed en Praest blandt de papi- 

 slislie Nestorianere, — „og de have Kirker; men de besoge disse alene 

 eengang om JVIaaneden , og de nyde Henens Nadvere eengang i tyve Aar. 

 De have Lov til at gifte sig med saa mange Koner, som de ville, og nogle 

 af dem have over tyve Koner. De ere et fattigt Folk, som have saa stor 

 en Gjaeld, at de aldrig kunne betale den. De ere nodle til at laane store 

 Summer hos Kongen af Frankrig, som derfor har faaet et Slags Herre- 

 domme over dem" (Fletcher, Notes from Nineveh, p. 191.) Ved en saadan 

 Leilighed meddeelte en Kjobmand fra Aleppo sit nestorianske Auditorium 

 folgende Oplysning om den engelske Kirkes Oprindelse: „Der levede en- 

 gang i England en stor Sultan, hvis Navn var Napoleon Bonaparte. Denne 

 Sultan var en anden Iskander den Macedonier, og han gjorde mange af 

 Frankernes Konger td sin Fodskammel. Men hans Hjerte var stolt, og han 

 trodscde Allah. Og Napoleons Hustru var gammel, og hun fandt ikke 

 l»nger Behag for hans Oine. Da fik han at see en vis ung og deilig Pige 

 og vdde nu skilles ved sin Kone. Men dengang varc alle Engleendere 

 Katholiker, og Napoleon sendte derfor Bud til den hellige Fader, Paven, 

 for at begjaere Skilsmisse. Men Paven naeglede det og misbilligede Napo- 

 leons Ovcrmod. Da svor Napoleon at haevne sig, kom med en stor llrcr 

 og beleirede Rom, tog Paven til Fange og satte ham i et stort Taarn i 

 London, som er Hovedstaden i England. Men nu forenede alle Frankernes 

 Konger sig imod Napoleon og paaforte ham Krig, og deres Soldatcr kom 

 til London og satte Paven i Frihed ; og da Paven kom tilbage til Rom, 

 satte han Napoleon og alle Englaenderne i Ban. Men Napoleon lo i Skjjeget 

 og sagde; „Jeg vil skaffe n»ig min egon Kirke." Saa gjorde han Biskopper, 

 og de skilte ham fra hans Kone og viede ham til den unge Pige, og nu 

 grundede han den engelske Kirke" (Fletcher, a. St., p. 279 fT.)- Man seer 

 lei, hvorledes llistoricn om Hennk den Ottende og Anna Bulleyn her er 

 bleven modificeret. 



