188 



Ma?lningsevne slaaer i det omvendte ForhoUl til deres ^qui- 

 valenllal, mere end lidligcre cr gjorf. Den hcle Slrid, om Sy- 

 rerne skullc bclragles som Iller eller Brinler af beslemte Ra- 

 dicalcr, laber aabenbart meget af sin Betydning, naar det an- 

 erkjcndes, at Syrernes Sammensajlning kun for saavidt bar Ind- 

 flydelse paa deres Maelningscvne, som Va?glen af hver Atom 

 Syre derved foroges. 



Alle uklare Foreslillinger om den formeenlb'ge Indvirkning, 

 de eleclroiiegalive eller electropositive Beslanddele, som optages 

 i Syren, kunne bave paa dens Ma?tningsevne, ville berved falde 

 bort. Ligeledes synes det aabenbart, at den saa ofte omlalte 

 Omslilling af Atomerne aldeles ikke udciver nogen Indflydelse 

 paa Syrernes Maelningsevne. 



Isledenfor en Deel reen theoretiske Formodninger om 

 Grundeno til Syrernes storre eller mindre Maetningsevne, som er 

 den bedste Maalestok, vi for Tiden have for Syrernes Suurhed, 

 naar berved ikke skal tages Hensyn til Syrernes Intensitel, kan 

 man allsaa opslillc folgende Love, ligefrem udledte af beslemte 

 Erfaringcr og vedlagne Beregninger. 



1) En Syre eller et andetLegeme, som indeholder 111, og som 

 ved at IraDde i Forening med Baser danner beslemte For- 

 bindelser, vil besidde en saameget storre Maetningsevne, 

 som Legemets iEquivalenltal er mindre. 



2) Med ^quivalentlallets Forogelse aflager Maetningsevnen, 

 ligcgyldig om ^quivalenttallels Forstorrelse hidrorer fra 

 Oplagelsen af electronegative eller electropositive Legcmer; 

 enten disse traede ligefrem til, eller de indlraede i Syren 

 som Sloffer, der substiluere andre Grundstoffer, naar kun 

 del nye Legemcs ^quivalenllal er storre end del Legemes 

 -^quivalentlal, som substilueres. 



3) De vandfrie Syrer besidde en storre Maetningsevne end 

 Hydratorne af samme Syrer. 



4) Det er Legemernes Vaegt og ikke deres Stilling, som udove 

 Indflydelse paa Syrernes Maetningsevne. 



