12 



men teckningarne ända in i minsta detalj, de zigzagformiga mörka 

 linierna, de njurformiga fläckarne, hvilka efterhärma sporplät- 

 tarne, allt imiterar till en förvillande grad de lafvar, pä hvilka 

 dessa arter sia sig ned för att hvila under dagen, oftast icke 

 skyddade af annat än denna färglikhet. Det behöfver väl ej på- 

 pekas att, under det en sådan imitativ färg hos dagfjärilarne 

 förekommer pä undre sidan af bakvingarne, den hos nattfjäri- 

 larne, till följd af det olikartade sätt, hvarpå de hoplägga sina 

 vingar, igenfinnes på framvingarnes öfre sida *). 



Också bland skalbaggarne förekommer en dylik färgadap- 

 tion efter trädens bark och de på denna vexande lafvarne. Det 

 är helt naturligt att den företrädesvis skall stå att anträffas hos 

 arter, h vilkas lefnadssätt står i något förhällande till träden. 

 Och i sjelfva verket möter den oss hufvudsakligen bland tim- 

 mermännens (Longicornernas) familj, h vilkens representanter så- 

 som larver lefva i veden. Den förekommer här i de mångfal- 

 digaste variationer, ifrån strödda gula hårfläckar pä svart skrof- 

 1ig yta (såsom hos Lamia sutor och sartor) till gula eller hvita 

 teckningar pä svart botten (Saperda scalaris) eller svarta spor- 

 huslika fläckar på gult (S. Seydlii) eller fina svarta tättstäende 

 prickar pä gult eller grått botten (S. charcharias) samt slutligen 

 ännu mera komplicerade teckningar (S. populnea, Rhagium, 

 Acanihoderes varius, Liopus pmnctulatus, m. fl.). Och enhvar, 

 som observerat dessa djur i naturen, der de krypa upp för träd- 

 stammarne, skall nödgas medgifva att denna deras färg bidrager 

 att dölja dem för samlarens och då äfven för insektätande fåg- 

 lars ögon. 



Eu i hög grad frappant imitation efter lafvarne förekom- 

 mer vidare hos ett skinnbaggs-slägte, Phytocoris, hvars arter sitta 

 pä trädens stammar, för att, enligt Kaltenbachs uppgift^), lura 



Earias chlorana, Hylophila prasinana, Geometra papilionaria, Phorodesma 

 smaragdula. Det vissnade bladet efterhärmas ypperligt af Gastropacha qver- 

 cus och Platypteryx falcatoria. 



^) Flere småfiärilar, särdeles af slägtet Bryophila, äro så lika de ste- 

 nar och vallar, på hvilka de sitta, att de äro nästan omöjliga att upptäcka, 

 då de hålla sig orörliga. 



*) Die Pflanzenfeinde, pag. 562; min uppsats »Bidrag till kännedom 

 af mimiska Hemiptera, etc.«, pag. 153. 



