18 



finnes hos dessa djur intet anlag att undgå hvitt, ty knappast 

 blifva de tama, förrän af dem uppstå hvita varieteter, hvilka sy- 

 nas trifvas lika väl som de andra. Sä hafva vi ju hvita möss, 

 råttor, kaniner, kattor, hundar, hästar, hornboskap, hvita höns, 

 dufvor, kalkoner och änder. En del af dessa djur hafva redan 

 mycket länge varit tama, andra blott i några få århundraden; 

 nästan i alla fall, dä en djurart fullständigt öfvergått till hus- 

 djur, hafva h vitbrokiga och hvita varieteter uppstått och blifvit 

 bestående. Men också i det vilda tillståndet uppkomma tillfäl- 

 ligtvis hvita varieteter; sålunda finner man t. ex. hvita färgför- 

 ändringar af staren och kråkan, hvita elefanter, hjortar, tigrar, 

 mullvadar; men här förekommer aldrig någon livit ras, som 

 bibehåller sig. 



Det fins ingentiug, som bevisar att normalt färgade djur i 

 tamt tillstånd oftare frambringa en hvit af komma än i vildt; 

 men deremot är det klart, att om i somliga fall vissa färger för 

 en del djur kunna vara till gagn för att skydda dem, kan i an- 

 dra fall hvitt eller en annan i ögonen fallande färg vara i hög 

 grad skadlig för dem och i de flesta tillfällen förkorta deras lif. 

 En hvit kanin blir hökens säkra byte och en hvit mullvad kan 

 ej undgå ugglans vaksamma öga. Likaså torde för ett rofdjur 

 hvarje afvikelse frän de färger, som bäst egna sig för att dölja 

 detsamma, öka svårigheten att förfölja dess rof och sålunda sätta 

 det i ogvnsammare förhållanden än dess kamrater samt efter 



O*/ 



några år förorsaka dess död af svält. Men så snart en djurart 

 utbreder sig från en tempererad till en högnordisk trakt, förän- 

 dras naturligtvis förhållandena. Under en stor del af året och 

 just pä den tid, dä kampen för tillvaran är hårdast, är hvitt 

 naturens herskande färg, och mörka färger skulle dä vara myc- 

 ket i ögonen fallande. De hvita varieteterna hafva dä öfverta- 

 get och kunna undgå sina fiender eller öfverrumpla sitt byte, 

 under det deras bruna kamrater blifva uppätna eller svälta i hjäl. 

 Och dä det är en af naturlagarne, att »lika frambringar lika«, 

 sä blir den hvita rasen småningom bestående. Om neraligen 

 äfven derefter mörka varieteter skulle uppträda, dö de snart ut, 

 emedan de ej passa till omgifningarna. I alla händelser blifva 



