20 



uing, sä förefunnes ju alla. skäl för att den skulle blifva den öf- 

 verlefvande. 



POTSoner, som icke läi^t sig att tänka öfver naturen eller 

 icke haft nog sinne för observationer i densamma, hafva trott 

 sig med en enda invändning kunna kullkasta denna Wallaces 

 teori. Om dessa lagar verkligen skulle gälla, säga de, hvarför 

 finnes det dä djur, som hafva i ögonen fallande färger, de der 

 lätt röja dem för deras fiender, huru skall man väl förklara till- 

 varan af alla dessa briljanta fåglar och lysande insekter, hvilka 

 sä talrikt förekomma öfver hela verlden? Det är nödvändigt 

 att vi egna ett ögonblicks uppmärksamhet ät detta inkast, förr 

 än vi gä vidare. 



I mer än ett fall skall det visa sig att den säsom det kan 

 synas till en början oförklarliga färgen dock vid en närmare un- 

 dersökning visar sig vara protektiv. Jag erinrar mig härvid 

 flertalet af de på barrträden lefvande hemiptera, hvilka, till 

 huru vidt åtskiljda grupper de än höra, dock alla förete en egen- 

 domlig rödgul, någon gäng rödbrun färg, ofta beledsagad af nog 

 stark punktur och glans. Denna för alla dessa arter gemen- 

 samma färg kan icke gerna vara blott en tillfällighet, lika litet 

 som den pä något sätt synes stå i något sambaud med den 

 mörka grönskan hos nämnda träd. Sistlidne sommar tror jag 

 mig emellertid hafva funnit en förklaring pä densamma. Jag 

 uppfödde nemligen dä en mängd barrträds hemiptera, hvarvid 

 jag fann att dessa rödgula arter mestadels uppehöllo sig, icke 

 pä barren, utan pä de rödgult fjälliga ungskottenÉfef träden. 



I en särdeles intressant uppsats »A theory of bird's nests« 

 (i »Contrib. to the theory of natur. select.« p. 241) har Wal- 

 lace framhållit den omständighet, att i allmänhet de fåglar, h vil- 

 kas honor äro matt färgade och hafva en med omgifningarne 

 mera hopsmältande teckning, bygga s. k. »öppna« bon, hvaremot 

 de fåglar, hos hvilka honan, sä väl som hanen, har lifligare fär- 

 ger, häcka i dolda bon, d. v. s. oftast i ihåliga träd, i murar, 

 eller ock i bon, hvilka äro sä slutna, att fågeln under häck- 

 ningstiden helt och hållet blir osynlig för fiender. Frän denna 

 sats synes emellertid bland de till vår fauna hörande fåglar den 

 vackra sidensvansen (Bombycllla garrida) göra ett undantag, i 



