23 



de lifsvilkor, som möta. Sålunda äro äggen talrika i synnerhet 

 hos sädana arter, hvilkas affoda lätt är utsatt att förstöras. De 

 flesta hönsfåglar, hvilka, såsom kändt, lägga äggen i ett konst- 

 löst rede på blotta marken, producera ett vida större antal sä- 

 dana, än hvad vanligen är fallet med fåglar, hvilka kläcka i 

 egentliga bon. Den pä individer troligen rikaste af alla fåglar,' 

 fregattfägeln, hvilken häckar pä de mest otillgängliga klippor 

 ute i hafvet, lägger åter ett enda ägg. 



Bland insekterna eger förmodligen samma förhällande rum ; 

 af mycket intresse vore att utreda proportionen emellan anta- 

 let ägg hos de pä ett eller annat sätt skyddade arterna och hos 

 dem, hvilka synas sakna ett sådant skydd. 



»Skyddet« är för öfrigt af mångfaldig art inom särskildt 

 denna djurklass och vi hafva redan anfört att endast tanklöshe- 

 ten eller en bristande iakttagelse kan framkasta den invänd- 

 ning emot teorin om den protektiva färglikheten, att arter före- 

 komma med äfven i ögonen särdeles väl fallande färger. Sä- 

 dana arter äro ofta på annat sätt bevarade för en stor mängd 

 fiender. Vi hafva ofvan nämnt stinkdjuren inom vertebratklas- 

 sen; vi kunde tillägga åtskilliga genom en frän lukt eller af- 

 söndring utmärkta padd-arter. Samma medel förekommer äfven 

 ganska ofta bland leddjuren. Sålunda ega de flesta hemiptera, 

 hvilka hafva mera skönjbara färger, en särdeles stark och obe- 

 haglig lukt, under det deremot de arter, hvilka sakna en sådan, 

 mycket ofta förete en protektiv färglikhet med näringsplantau. 

 Flere skalbaggar förhälla sig pä samma sätt. Så t. ex. den ly- 

 sande guldsmeden, Cetonia, sä i synnerhet de gul- och svart- 

 biokiga dödgräfvarena, Necrophori, hvilkas lukt är så stark, att 

 de i flere decennier efter sin död, uppstuckna i en insektlåda, 

 ännu bibehålla samma stank, hvilken till en början kan med- 

 dela sig hela samlingen. De brokiga arterna af slägtet Cocci- 

 nella (nyckelpigor) kunna äfven afsöndra en föga behagligt luk- 

 tande vätska. Äfven några fjärilar ega samma förmåga att ut- 

 sprida lukt. Detta är t. ex. fallet med hanarne af Doritis mne- 

 mosyne, hos hvilken åtminstone under parningstiden framsipprar 

 i spetsen af abdomen vid det egendomliga hornartade bihanget 



