26 



cJiaon — att fångade exemplar ej sällan visa pä mänga sätt brutna 

 eller likasom genomstuckna ringar, såsom hade de blifvit bitna 

 af fåglar, livilka angripit dem, men från hvilka de äter sluppit 

 lösa. Hade vingarne icke egt denna storlek, så skulle fågeln 

 lätt liafva fått tag uti någon mera lifsfarlig del och vingarues 

 utsträckning måste derför betraktas såsom i detta hänseende, om 

 äfven indirekt, nyttig för djuret. 



Af särdeles stort intresse äro de uudersöknino-ar, som blif- 

 vit företagna öfver betydelsen af färgerna hos fjäril-larver. Yi 

 vilja efter mr Wallace något omständigare redogöra för dessa. 

 En stor mängd larver äro, såsom vi i föregående afdelning vi- 

 sat, gröna eller bruna, i det närmaste liknande de föremål, på 

 hvilka de lefva, andra imitera mästerligt stickor, grenar, o. s. v., 

 från hvilka de orörligt sträcka sig ut, så att de fullkomligt likna 

 en af dessa. Men ett ingalunda mindre antal äro så briljant 

 färgade och tecknade, att de redan pä ett betydligt afständ lysa 

 i (igoneu. Kändt är att fjäril-larver ingå i en högst väseudtlig 

 grad bland fäglarnes födo-ämnen. Svårt är derför att förstå huru 

 en del af dem kunna hafva sädana klara och lysande färger, 

 hvilka likasom särskildt göra dem synliga. Wallace antog der- 

 för att, likasom en del larver voro skyddade genom protektiv 

 färgimitation, andra åter af här och taggar, sä måste äfven dessa 

 briljanta färger hos resten pä något sätt vara af nytta ftjr dju- 

 ret. Han erinrade sig att vissa fjärilar slukas med synnerlig 

 aptit af fåglar, medan åter andra ratas och äro dem misshagliga. 

 Men denna omständighet ensam, att de nemligeu vore osmak- 

 liga, skulle icke blifva larven till särdeles gagn, emedan hennes 

 tunna hud och fina kroppsbygnad redan hunne blifva skadad, 

 sä snart hon en gäng kommit in i fågelns mun, hvarför det 

 föga vore henne till gagn, om hon äfven sedan åter bortkasta- 

 des. Vissa konstanta och lätt svnlisia märken vore derför nikl- 

 vändiga tecken för fäglarnn, i det de varnade dessa att angripa 

 onjutbara arter, och en mycket grann färg A^ore i sådant afse- 

 ende särdeles liimplig. Wallace föredrog denna fi'äga inför 

 Entomologiska Societeteu i London den 4 mars 18(37 och upp- 

 manade till observationer öfver densamma. 



Tva bekanta eng-elska entomolooer hafva lemnat svaret 



