34 



der sin flygt, såsom jag för några dagar sedan var i tillfälle att 

 iakttaga, ett brummande, surrande läte, snarlikt det af en humla, 

 hvilket i synnerhet blir starkt, om djuret hålles i något kärl 

 eller slutet ]'um; ett dylikt, tlygten åtföljande läte är för resten 

 något fullkomligt främmande för fjilrilarnes ordning, och imita- 

 tionen efter steklarne (humlorna) går här således ännu längre 

 iin blott till form och färg. Trochilia apiformis liknar sä myc- 

 ket en geting, att personer, som sett henne i min samling, utan 

 betänkande hållit henne för en sådan; och mr Jen ner Weir 

 anför om den, likaledes såsom en geting färgade Sphccia crahro- 

 nlformis att hon mycket mera liknar denna stekel ute i natu- 

 ren än i ett museum, och att i synnerhet hennes sätt :itt fiira 

 vingarne fullkomnar illusionen. Ännu en liten art, Setia tipuli- 

 formis, som under sommaren ses flyga (ifver Spira:)a och andra 

 häckar, liknar en liten svart, gulbandad geting, Odyncrus sinua- 

 tiis. Hela denna familj, Setiidm, innefattar de allra vackraste 

 exempel pä maskering. De hithörande arterna afvika betydligt 

 från den typiska fjärilformeu, kroppen iir stor och ofta tjock, 

 vingarne jämförelsevis smala; och medan de hos fjärilarne i all- 

 mänhet äro betäckta med ett tätt och tint färgstoft, äro de hos 

 dessa species vattenklara, blott med undantag af vissa kanter, 

 ådror och bårder, hvilka äro försedda med stoftfjäll och bidraga 

 att frambringa teckningar, motsvarande skuggningarna på de imi- 

 terade steklarnes vingar. Medan deras nilrmaste slägtiugar, 

 Spliingiäerna, äro i rörelse endast vid nattens inbrott, flyga äter 

 Setiiderna om dagen, såsom de insekter, hvilkas mask de bära. 

 Från fjärilarne torde vi lämpligast öfvergä till tvavingar- 

 nes ordning, Dlpfera. Också här förekommer nämligen en, ofta 

 ända in i de minsta detaljer gående imitation till färg, teckning, 

 pubescens och vingarnes skuggning efter getingar och andra stek- 

 lar; också här möta oss mer än en gäng namn, sådana som ves- 

 piformis, apiformis, homhyUformis, tydande pä denna omstän- 

 dighet. Det lider intet tvifvel att ju icke denna f()rklädnad tje- 

 nar de obeväpnade flugorna till ett utmilrkt skydd. Hufvudsak- 

 ligen förekommer densamma bland Si/tphiderna och deras när- 

 maste slägtingar, men är icke heller främmande för några andra 

 familjer. 



