ven, om ock mindre talrikt, maskerade arter; förklädnaden eger 

 här rum 1)lott efter species af samma ordning^). Steklar, för- 

 sedda med gadd, beliöfva icke någon mask i och fiir skydd emot 

 fienden; här gäller det ett annat mål, detsamma som för Volu- 

 cella, nämligen att öfverlista genom sin likhet de värdar, pä 

 hvilkas bekostnad de skola lefva. Vi se sfdunda att mer än en 

 grund kan förefinnas för maskeringen, på samma sätt som detta 

 i en föregående afdelning redan blifvit pävisadt med hänsyn till 

 den protektiva färglikheten; men i h varje fall hänföra sig feno- 

 menen dock städse till eM slutorsak : upprätthållandet och beva- 

 randet af arten, vare sig sedan genom skydd mot fiender eller 

 genom möjliggörandet af existensen pä annat sätt. 



Innan vi begynna några betraktelser öfver nu anförda fö- 

 reteelser, må det vara oss tillåtet att ännu öka raden af fakta 

 med några hittills mindre observerade. Medan vi inom Lepi- 

 doptera, Diptera och Hymenoptera funnit mer eller mindre tal- 

 rika exempel på mimiska former, synas deremot sädana saknas 

 helt och hållet inom Neuroptera och Ortlioptera, sä vidt vår fauna 

 är i fråga. Detta får äfven sin förklaring, dä vi betänka att 

 särskildt af den fiirra ordningen mänga arter (t. ex. Chrysopa, 

 flere nattsländor, Phrygcmea) skyddas af en obehaglig, stundom 

 olidlig lukt, att andra såsom dagsländorna, EpJiemeriderna, bland 

 Pseudo-orthopiererna, behöfva lefva såsom imagines blott några 

 timmar för att fullborda sin rol i naturen, medan åter t. ex. 

 Libellididerna, trollsländorna, rädda sig genom sin snabba flygt, 

 och de flesta äkta rätvingar, syrsor och gräshoppor, ega en högt 

 uppdrifven färdighet att genom länga skutt undfly sina förföl- 

 jare, hvarjämte de ofta äro skyddade af protektiva färger. Icke 

 heller kunna vi påminna oss någon i egentlig mening mimisk 



^) För en ytlig betraktelse kunde äfven några andra fall bland våra 

 hymenoptera förefalla såsom mimiska, ehuru de i sjelfva verket icke kunna 

 betraktas såsom sådana, då de i fråga varande arterna icke stå i något som 

 helst förhållande till hvarandra. Så påminna myror, Pezomacher och Mutil- 

 lor ganska mycket om hvarandra; men detta ur en typ, som ;ir karakteris- 

 tisk för familjerna Formicidoi, Pezomachidce och Mutillidm såsom sådana 

 i deras helhet, under det ingen speciel imitation efter en eller annan bestämd 

 art förekommer. 



