Haren. 5 1 



Noget andet virksomt Middel imod Hareskade i Skoven end 



Bortskydning kan næppe angives; at hegne imod den vilde blive 



særdeles kostbart og vel næppe være til at overkomme undtagen 



ved Planteskoler. 



Anmærkning. Den vilde Kanin (Lepus aniiculus)^ horer 

 hjemme i Syd-Europa, men er indfort mange Steder i Mellem- og Nord- 

 Europa; for nogle Aar tilbage blev den ogsaa indført et enkelt Sted 

 her i Landet, men er nu atter udryddet^. Det er som bekendt et gra- 

 vende Dyr, der danner sig stærkt forgrenede Gange i Jorden; den 

 holder mest af sandet Terræn. Paa flere af de frisiske Øer er den til- 

 stede i stor Mængde; overhovedet hvor den finder Forholdene gunstige, 

 formerer den sig stærkt. Dens Fode er omtrent den samme som Ha- 

 rens. Om Vinteren ved Snelæg skræller den en Mængde forskellige 

 Træarter, deriblandt Bøg, Ask, Ahorn osv. Den bider ogsaa unge 

 Planter^. I det hele er Kaninen et i forstlig Henseende meget ska- 

 deligt Dyr, som det bestemt maa fraraades at indfore her i Landet^. 



3. Orden. Rovdyr. 



I. Ræven (Canis viilpes). 



Af Rævens Naturhistorie^ skal her nogle Momenter anføres. Den 

 ynder især Steder, hvor dyrkede Marker og Smaaskove afveksler 

 med hinanden, har derfor mange Steder her i Landet fortrinlige Be- 



^ Den vilde Kanin ligner — ligesom visse Racer af tamme Kaniner — særdeles 

 meget Haren, men adskiller sig baade fra vor og den svenske Hare, ved at Udsnittet 

 bagtil i Ganen (paa det skeletterede Hoved) er ganske smalt (ikke bredere end Kind- 

 tænderne) , medens det hos Harerne er meget bredt (omtrent dobbelt saa bredt som 

 Kindtænderne) ; endvidere er Harens Albubén langt tyndere end Kaninens. 



- Efter Meddelelse fra Hr. Skovrider Kann blev der i 1884 udsat nogle vilde 

 Kaniner paa Øen Lindholm (under Grevskabet Christiansholm) i Bugten ved Nysted. 

 De formerede sig rask og gik i en Isvinter over til Lolland, hvor de straks angreb 

 en yngre Bøgekultur, »ja selv store Bøge, 12 — 16 Tommer i Diameter, gnavede de 

 Barken af.« Kaninerne er nu udryddede baade paa Lindholm og paa Lolland. 



^ Smlgn. Altum, Forstzool. 2. Aufl. i. Bd. S. 193 — 95. — Om den betydelige 

 Skade, som Kaninen har anrettet i de senere Aar i Elsass i Rhinsletten, beretter 

 Eckstein i Allg. Forst- u. Jagdzeit., Marts 1896. Den gor her Skade ved »at afbide 

 Stødskud, fortære Korn, Roer og Kløver, saa vel som ved at ødelægge alle Kulturer 

 i Skov og paa Mark.« 



** Velbekendte er de ganske enorme Ødelæggelser, som vilde Kaniner har anrettet 

 i Australien , hvor de efter at være indførte har formeret sig uhyre stærkt og har 

 ødelagt Græsgangene i overordentlig Udstrækning. Om saadanne Ødelæggelser har 

 der heldigvis ikke været Tale i Europa. 



s Smlgn. Kolthoff, Vart Villebråd S. 237—288. 



