Vildsvinet. oj 



Tn'nen i Skovens Affaldsmasse og i Jorden efter Føde. Markerne 

 behandler de paa samme Maade og gor herved meget stor Skade, 

 f. Ex. paa Kartoffelmarker, hvor de i én Nat kan ødelægge hele 

 Hosten, eller paa Kornmarker, hvor der Aaret iforvejen har været 

 Kartofler og endnu er nogle tilbage, som Svinene har opdaget; 

 ligeledes kan de helt oprode Græsmarker under Søgen efter Olden- 

 borrelarver osv. ; ogsaa moden Sæd fortærer de, f. Ex. Havre ^. 



I forstlig Henseende skader de dels ved at fortære Olden, ved 

 at rode saaede Fro (Agern, Bog) op, ved under deres Roden at 

 rive unge Planter op osv. Endvidere kan Svinene beskadige en- 

 kelte storre Træer ved at gnide Kroppen op imod dem, hvorved 

 Barken kan afgnides. 



I ældre Tid har Vildsvinet været almindeligt her i Landet, 



men er omtrent ved Aarhundredets Begyndelse blevet fuldstændig 



udryddet. Naar det omtales her, er det, fordi det atter (i 1863) er 



blevet indfort et enkelt Sted her i Landet, Ravnholt Dyrehave, hvor 



det endnu findes. Ogsaa i Holstenshus Dyrehave har der en Tid 



været Vildsvin. 



Om Vildsvinene paa Ravnholt har Fr. Wedel i Dansk Jagttidende 

 2. Aarg. S. 102 givet nogle Meddelelser, som her gengives, i det væ- 

 sentlige med Forf.'s egne Ord. Svinene fodres daglig med Korn, Roer, 

 Hestekastanier osv. paa et bestemt Sted i Skoven, hvor de i Reglen 

 moder deres Fodermester præcis til den fastsatte Tid ; i Oldenaar moder 

 de dog slet ikke til Fodring og i Jagttiden forst efter Morkets Frem- 

 brud. Dyrisk Føde foragtes paa ingen Maade, et Aadsel er altid vel- 

 komment. Larver er meget eftertragtede, og de er mistænkte for en 

 sjælden Gang at æde en nyfodt Daakalv. Brunsten indtræder ved Jule- 

 tid, og sidst i April eller forst i Maj træifer man de nyfødte Grise ^, 

 der efter faa Dages Forløb er i Stand til at følge Soen i vild Flugt 

 gennem Skoven. Soen laver til sin Nedkomst en Rede af Græs, Mos, 

 Kviste osv. under eller ved en Træstub eller i en Tykning, og over- 

 rasker man den dér, bliver det undertiden taget meget fortrydelig op, 

 den værger sin Rede med det Mod, som Vildsvinet er bekendt for at 

 eje. Men iøvrigt er Svinene ikke meget ondskabsfulde; dog maa natur- 

 ligvis anskudte Individer behandles med en vis Forsigtighed, og en 

 enkelt Gang er Fodermesteren bleven hugget temmelig alvorlig af en 

 gammel Orne. I Sommerens Lob synes hele Familien paa Veje til at 



^ Angaaende Vildsvine - Skade paa Marken se f. Ex. Forsti. Blatter (Grunert) 

 16. Heft S. 164 — 65. Smlgn. ogsaa Hoch, U. Lebensweise u. Jagd d. Schwarzwildes. 

 i: Zeitschr. f. Forst- u. Jagdwesen 5. Bd. S. 43 o. flg. 



- Vildsvinet føder et for et Dyr af denne Storrelse særdeles stort Antal Unger 

 ad Gangen, nemlig indtil over en halv Snes. 



