114 



Insekter. 



altid lever skjult (i Jorden, i Træstubbe etc), ernærer sig af Rødder, 



dødt Ved, Gødning- o. desl.; de er langsomme, ligger i Reglen paa 



Siden (paa Grund af Legemets Krumning), hvorvel ialfald nogle af 



dem kan rette Kroppen ud og vandre afsted paa Benene. 



En særlig Betragtning fortjener Aandehullerne (Spiraklerne) hos 

 Torbistlarverne. Paa hver Side af Dyret udmunder Aanderørene med 

 ni korte Tværstammer (paa i. Brystring og paa de 8 forste Bagkrops- 

 ringe); disse Tværstammer staar dog ikke som hos de fleste andre In- 

 sekter i vid aaben Forbindelse med Omverdenen, men er hver lukket 

 ved en i Reglen nyreformig Chitinplade (Fig. 37 — 39), som bæres af 

 Chitinbjælker, der udspringer fra Aanderørets Væg (Fig. 40) ; denne Chitin- 



Fig. 40. Tværsnit af et Spirakel af en Oldenborre-Larve, b Bindevæv under Huden, 



bj Chitinbjælke, c den tykke, bløde, ufarvede Chitinhinde (paa de Steder, hvor c er 



tegnet skraveret, er den brunfarvet og fast), // det egentlige Aandehul, o Overhud, 



s Siplade, t Aanderørsstamme, t' Aanderørsgrene. — Stærkt forstørret. 



plade, S ip lad en, er gennemboret af talrige særdeles fine Aabninger, 

 gennem hvilke Luften passerer ind og ud. Ved Siden af Sipladen ligger 

 det egentlige Aandehul som en sammenklemt, lukket Spalte. 



I. Oldenborrer (Melolontha) . 



Af denne Slægt har vi her i Landet to nærstaaende Arter, den 

 Almindelige Oldenborre (M. vulgaris) og den Sortrandede 

 Oldenborre (M. hippocastani) . 



Fælles for disse to Arter er det, at Hannerne har en stor Føle- 

 hornskølle, bestaaende af syv aflange Blade; hos Hunnerne er samme 

 Kølle meget mindre og bestaar kun af seks Blade (hos de fleste 

 andre Torbister bestaar den kun af tre). Karakteristisk for Olden- 

 borrerne er ogsaa Haletappen, en nedefter rettet tapformig For- 



