. o„ Insekter. 



Hvad angaar den Tilstand, hvori Træerne befinder sig, naar 

 Barkbillerne begynder at gnave deres Gange i dem, da er det al- 

 mindelig erkendt, at Barkbillerne under sædvanlige Omstændigheder 

 kun yngler i Stød, i døde eller fældede Træer samt i syge — om 

 end i mange Tilfælde levedygtige — Træer. Dette er ialfald det 

 normale Ynglemateriale. Efter vor Opfattelse yngler Barkbillerne 

 stedse i saadant Materiale; det synes at være en Nødvendighed 

 for dem, at Træet befinder sig i det mindste i en svækket Tilstand, 

 for de kan indfinde sig i det: Saft- eller Harpiksfloddet er maaske 

 for stærkt for dem i det sunde Træ. Det skal dog ikke skjules, 

 at mange Forskere er af den Mening, at visse Barkbiller under ex- 

 traordinære Omstændigheder kaster sig over og yngler i sundt 

 Materiale. De Erfaringer, der staar til vor Raadighed fra de danske 

 Skove, taler dog ganske bestemt herimod, og heller ikke de anden- 

 stedsfra foreliggende Erfaringer forekommer os at godtgore, at noget 

 saadant skulde kunne finde Sted; mange Iagttagere taler ganske 

 vist om Angreb paa »sunde« Træer, men det er særdeles muligt, 

 at disse Træer har været svækkede af Svampeangreb , af at være 

 lysstillede osv. (se nærmere herom ved Tom. typographus o. a.). I 

 aldeles sunde Træer synes Barkbillerne altsaa ikke at yngle; men 

 paa den anden Side maa det fremhæves, at det kun er saa længe 

 Barken har en vis Saftighed, at Barkbillerne kan yngle deri. De 

 forskellige Arter stiller iøvrigt forskellige Fordringer: nogle vælger 

 Træer, som er mere torre, andre derimod Træer, som er mere 

 friske. De levende Træer, som Barkbillerne yngler i, dræbes saa 

 godt som stedse derved; naar Barkbillernes Gange dannes mellem 

 Bark og Ved, svækkes Træerne i den Grad, at de i Almindelighed 

 hurtig dør; sjælden staar de i længere Tid levende, efter at Bark- 

 billerne har begyndt deres Arbejde i dem. 



Som hos saa mange andre smaa Insekter er Udviklingen hos 

 Barkbillerne hurtig; i Løbet af næppe to Maaneder kan mange af 

 dem gennemløbe Udviklingen fra Æg til Bille; de fleste af dem optræder 

 derfor i to (undertiden maaske endog i tre) Generationer efter hin- 

 anden om Aaret. Den forskellige ydre Temperatur synes iøvrigt at 

 paavirke Udviklingstiden stærkt, saaledes at f. Ex. Arter, der nor- 

 malt har to Generationer om Aaret, i kolde Somre kun optræder i 

 én Generation. De overvintrer i Reglen som udviklede Insekter. 

 Mange af dem gnaver sig da ind i Barken af et Træ, nogle danner 



