138 



Insekter. 



6. Kamhornede Torbister (Liicaitini). 



De Former, der hører til denne Gruppe af Torbister, udmærker 

 sig ved, at Følehornets Grundled er meget langt og under en 

 Vinkel forbundet med den øvrige Del, samt ved at Bladene paa 

 Enden af Følehornet er mere tandagtige. — Larvernes Bagkrops- 

 led har ikke de dybe Tværrynker paa Oversiden, som er karakteri- 

 stiske for andre Torbistlarver; Gattet er en Længdespalte med en 

 Plade paa hver Side (Fig. 50, den lille Figur tilhojre). De lever 

 i dødt Ved. 



a. Bøghjorten (Dorcus parallelepipedus) . 



Denne næsten tommelange, noget fladtrykte Bille er helt sort 

 af Farve; Overfladen er fint grubet. Hovedet er bredt, bredest hos 

 Hannen, hvor det er næsten ligesaa bredt som Forbrystet. Kind- 

 bakkerne er temmelig store og fremstrakte, lidt storre hos Hannen 

 end hos Hunnen. Larven lever i Veddet af forskellige Løvtræer, 

 hyppig f. Ex. i Bøg; den træffes dels i Stubbe, dels i døde Ved- 

 partier af gamle levende Træer, f. Ex. Dyrehavsbøge, hvis Under- 

 gang den vistnok ofte fremskynder. Gangene er vide labyrinthiske 

 Rør, der findes stoppede med »Ormemel« (Exkrementerne). 



b. Eghjorten (Lucanus cervus). 



Dette anselige, velbekendte, men temmelig sjældne Insekt er 

 nær beslægtet med Bøghjorten, fra hvilken det adskiller sig ved 

 sin betydeligere Storrelse, sin brune Farve samt især ved den enorme 

 Udvikling, som Kindbakkerne har hos Hannen^, hvis Hoved har 

 den dertil svarende overordentlige Bredde; hos Hunnen er Hoved 

 og Kindbakker udviklede omtrent som hos Bøghjorten. Larverne 

 lever især i gamle Ege. 



c. Valse hjorten (Sinodendron cylindricuni). 



Under lignende Forhold som Bøghjortens Larve og ofte sammen 

 med den forekommer Larven af den lille Valsehjort. Det udviklede 

 Insekt er omtrent ^/2 Tomme langt, glinsende sort af Farve, cj^lin- 



Lan'e sig fra Oldenborrelarven , som den ligner meget, bl. a. ved at mangle de to 

 parallele Tornrækker paa Undersiden af Bagkropsenden. 



^ Dyret varierer meget i Storrelse; Kindbakkerne er hos smaa Hanner uforholds- 

 mæssig smaa. 



